XLIV. CSALÁD. BILLEGETÓFÉLÉK. 647 



annyira hajlott s 1 cm-nél nem rövidebb. Az előbbi fajtól, melyhez 

 szintén igen hasonlít, főleg őszszel, mikor annak torka nem vörös, de 

 különbözik tőle abban, hogy farcsikja egyszínű, ellenben amazé foltos, 

 mint a hát. 



Mértéke: H. 14-5— 157; Sz. 7-8— 84; F. 5'9— 68; L. 2—2-3; 

 Cs. 11— 1-3 cm. 



Európának északi felében honos s átterjed Ázsiába, körülbelül az 

 Ob folyamig. Nálunk való költéséről nincsen tudomásom. A Nemzeti 

 Múzeumban lévő hazai tojásai PETÉXYitől s ZeleborIóI (1852 Fertő) 

 származnának.* Az utóbbiakról több mint valószinű, hogy nem hitelesek. 

 Én a Fertőnél, sem egyebütt, költés szakában nem találkoztam e madár- 

 ral. Költözködéskor azonban roppant számban, csapatosan jelentkezik s 

 vizes réteken, úgy a mezőkön lépten-nyomon szökkenésszerűen kel fel 

 előttünk, gyors szt, szt, szt hangokat hallatva. Némelykor a felreppenők 

 összevesznek s egy pillanatra egymásra támadnak. Fára ritkán ül s leg- 

 inkább a fűben futkos vagy a tavak partjain, pocsolyák szélein. Tavasz- 

 kor jó korán, a bibiczekkel egyidőben szokott érkezni, az országos közép- 

 nap szerint márczius i8 — i9-én, őszszel szeptember végén s különösen 

 októberben közönséges. 



Leginkább apró férgeket, álczákat, szúnyogokat, legyeket, rovarokat, 

 hangyákat eszik s határozottan hasznos. 



136. NEM: 



BILLEGETŐ. 



MOTACILLA L. 1758. 



Alakjuk az előbbiekhez hasonló, farkuk azonban hosszabb, hátsó 

 karmuk ellenben rövidebb s általában hajlott. Szinezetök részint fehér, 

 szürke és fekete, részint sárga és zöldes; némelyeknél sötét torokfoltot 

 vagy világosabb, sötétebb fejfoltot találunk; abban is eltérnek a pipisek- 

 től, hogy tollazatúk sohasem aprón foltozott. Fürge, eleven madárkák s 

 kiválóan jellemzi őket az a sajátságuk is, hogy minden mozdulatukra 

 farkukkal billegetnek. 



* Aves Hungáriáé 77. L 



