XLIV. CSALÁD. BILLEGETŐFÉLÉK. 649 



folyását sokszor jó darabig követi s alacsonyan száll zátonyról zátonyra, 

 vagy a partvonal mentén, meg-meg pihenve bizonyos pontokon. Épü- 

 leteken, különösen a tető élén, kéményeken szintén gyakian pihen, 

 valamint farakásokon s ritkábban fákon. Vidám lénye mindenkör nyilat- 

 kozik nemcsak mozdulataiban, hanem friss énekében is. Tisztaságos kül- 

 seje, apró léptei, izgékonysága, bizonyos leányias vonásokat árulnak el 

 s innét kapta Erdélyben a « leánykamadár » nevet, de még találóbb a 

 « barázda billegető* név, mert csakugyan jellemző szokására utal. Ügyes 

 léptében bízva varjakat, ragadozó madarakat is megtámad, persze nem 

 azért, hogy ártson nekik — hisz gyenge ő ahhoz — hanem, hogy lármá- 

 jával figjelmeztessen a veszélyre s más madarakat is vigyázatra intsen. 

 Költözködéskor rendszerint csapatban, kisebb-nagyobb társaságokban jár. 

 Gyenge teleken, egyeseket észlelhetünk ugyan néha nyilt vizeknél, de 

 ezek bizonyosan északibb vidékekről valók, A nálunk költök kora tavasz- 

 szal érkeznek vissza hozzánk s mutatkozásukból a vadászok az erdei 

 szalonka megérkezésére következtetnek. Gyakorta már február végén 

 megjelennek az elsők, általában azonban márcziusban jönnek, az országos 

 középnap szerint: márczius 6 — 1-én s tömegesen e hó közepe táján. 

 Fészköket valami farakásba, hidgerendázat nyilasába, tág faH lyukba, kő- 

 rakásba, kimosott gyökerek közé szokták rakni, többnyire nem magasan 

 a föld szinétöl s április második felében kotolnak. Építőanyagul vékony 

 gyökereket, száraz fűszálakat, szőrt és gyapjút használnak. 5 — 6 tojásuk 

 szürkésfehér alapon, finom szürke, apró barnás foltokkal, pontokkal sürüen 

 borított. (XL. tábla.) 



Tojásmérték: H. 18-3— 22-5; Sz. 13-7—16 mm. 



A tojó 14 nap alatt költi ki fészekalját s évenként kétszer, esetleg 

 háromszor is szaporít. Szeptember végén s különösen októberben Észak- 

 Afrikába vonul s ilyenkor nagy számban keresi föl vizeink környékét 

 pihenőül. Az utazó, sürgő-forgó társaság mindenkor kiválóan megélénkítő 

 látványt nyújt, mert folyton mozognak, repkednek, hívogatnak, néha 

 czivakodnak is. Őket látva, el kell ismernünk a közszólás igazságát, mely 

 a folyton mozgolódó, nyugtalan emberről mondja: «Illeg-billeg mint a 

 barázda billegető*). 



Tápláléka mindenféle — javarészt káros — rovarból, kukaczból, 

 hernyóból, szúnyogból, légyből, álczából áll s így kiválóan hasznos madár, 

 mely megérdemli, hogy teljes oltalomban részesüljön. 



82 



Chernél: Magyarország madarai. II. 



