XLIV. CSALÁD. BILLEGETŐFÉLÉK. 651 



met érdemlő, mert fészke táján semmiféle víz nem volt. Rendesen azonban 

 a hegyi forrásokat, patakocskákat nem igen hagyja el s mint azok jellemző 

 madara szomszédságukban üti fel családi tűzhelyét s valami magas partban, 

 hid alatt, kőrakásban, tág nyilású lyukban rakja meg gyökerecskékből, mohá- 

 ból, száraz növényszálakból, gyapjúból és szőrökből készült laza fészkét. 

 Április második felében először, júniusban másodszor költ. 5 — 6 tojásá- 

 nak alapszíne szennyesfehér, agyagsárgás, szürkéssárga elmosódott fol- 

 tocskákkal borított. 



Tojásmérték: //. 18'2— 21; Sz. 14-14-7 mm. 



Leginkább vizirovarokat, apró pilléket, különféle álczákat, bábokat, 

 kukaczokat eszik s így kárt nem tesz. Egy külföldi megfigyelő (Altum) 

 azt Írja róla, hogy télen valami nyilt vízároknál látta e madarat, a mint 

 apró halacskákat fogott s ennek révén úgy véli, hogy esetleg a pisztráng 

 ivadékban kárt tehet. Én nem tulajdoníthatok ez egyetlen megfigyelésnek 

 fontosságot s azt hiszem, hogy a szükség vitte a halivá dék megkósto- 

 lására. 



A SÁRGA BILLEGETŐ. 



Motadlla flava L. i758. 

 XXV. Tábla. 

 [Motacilla chrysogastra Bechst. — Budytes flava Brhm.] 



Népies nevei: sárgyóka (Somogy-, Zalám.). 



Jegyei: hasonht előbbihez, csakhogy az öregek főszine alul élén- 

 kebb sárga, felül zöldes ; a fiataloké alul halványsárgás fehér, felül szür- 

 kés ; a fark sokkal rövidebb, mint előbbié s két szélső tolla nagyobbrészt 

 fehér; a hátulsó karom oly hosszú, mint a hátulsó ujj, nem görbült, 

 majdnem egyenes. Az öregek fejebubja szürke. 



Leirása. Öreg hím nyári tollazatban: fejtető, tarkó és fülfedők a 

 typikus példányoknál hamvas kékesszürkék, szemöldöksávolyuk pedig fehér; 

 a hát olajzöld; alsó test élénk sárga; a szárny barna, két világos fehéressárga 

 szárnycsíkkal s a hátulsó evezők külső szélén ugyanily színű szegélylyel ; 

 a fark feketésbarna, kivéve a két túlnyomóan fehér szélső tollat ; csőre és 

 lábai feketék, szeme barna. Öszszel alsó testök nem oly szép sárga, inkább 

 szalmasárga s a has táján halaványabb, mint a torkon, egyéb színeik is 

 elmosódottabbak. A tojó feje és háta barnásán árnyalt, alul halaványabb 

 sárga s egészben nem oly élénk színű, mint a hím. A fiatalok melle sötéten 

 foltozott, pofáik és torkuk szennyesfehér, hátuk barnásszürke, pikkelyes 



8á* 



