652 ^ XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



rajzolatú, a csőr tövétől torkuk két oldalán feketésbarna sáv nyomni le, 

 alsó testök szennyes, halványsárgás-fehér, szárnyfedőik barnák. 



Mértéke: //. 15-2^15-67; Sz. 7í2 -8.5; F. 7—7-6; L. i2-2— 2-4; 

 Cs. l-í2— 1-3 cm. 



Igen figyelemre méltó a sárga billegetők fejszinezetének változékony- 

 sága, mely a szürke szín különböző árnyalataiban jelentkezik s bizonyos 

 területek példányait megkülönbözteti. Ezek a fajták ím ezek: 



1. Déli sárga billcgelő. — Motacilla fhiva cincreicapilla Savi 1831. 

 [Mot. melanocephala (+ feldeggii Mich.) Bruch. — Budytes cinereocapilla 

 Bp. — Mot. flava dalmatica Sund. — Mot. ílava cinereocapilla Temm. — 

 Mot. feldeggii (nec Mich.) Hom. — Mot. viridis (+ borealis Sund.) Gray. — 

 Motacilla cinereocapilla Blas.J Fejteteje hamuszürke ; fülfedők palafeke- 

 tések; szemöldök sávolya többnyire kivehető, néha elég jelentékeny; álla 

 és torka többnyire fehér. Hazája Olaszország, Dalmáczia, Balkán fél- 

 sziget."^ 



2. Északi sárga biUegefő — Motacilla flava borealis Sundv, 1840. 

 [Mot. viridis Gm. — Budytes viridis Bp. — Bud. atricapillus Brhm. — Bud. 

 cinereocapillus (nec Savi) Swinh. — Bud. flava melanocephala (nec 

 LicHT.) De Selys. — Bud. melanocephalus var. viridis Radde. — Mot. 

 nigricapilla (non Müller) Brhm. — Bud. borealis Sev.] Fejebúbja 

 palaszürke és kormosszürke között változik ; szemöldöksávolya rendszerint 

 nincsen; fülfedők egyszínű feketések vagy feketék, csak kevéssel söté- 

 tebbek mint a fejtető ; áll és torok sárga, kivételesen fehéres ; a nyak- 

 oldalokon és begy táján gyakran egyes olajbarnás, elmosódott foltok 

 láthatók. Hazája Skandináviától átterjed Szibériába s költözködéskor, 

 főleg májusban, nálunk is mutatkozik. 



3. Keleti sárga billegető. — Motacilla flava taivana Swinh. 1863. 

 [Hudytes melanotis Swinh. — Bud. flavus taivanus Seeb. — Bud. cam- 

 pestris (nec Páll.) Tacz.] Homloka szürke, fejebúbja zöld; szemöldök- 

 sávolya élénk sárga. Eddig főleg Kelet-Szibériából, Amurlandból, Khiná- 

 ból és Formozából volt ismeretes; Európában nem találták. 1895 április 

 22-én azonban Almásy Gy. barátom Diós-Jenőn (Nógrádm.) egy vén hím 

 sárga billegetőt lőtt, melyet — a szóban forgó fajta leírásával összeegyez- 

 tetve — nem lehet máshoz vonni. Ugyancsak hazánkban, Székesfehérvár 

 vidéken. Szikla G. is szerencsés volt két idetartozó példányt ( cf és ? ) 



* Ennek és a következő fajtának nem typikus példányai alig különböztethetők meg s csak úgy 

 határozhatók meg biztosan, ha délen vagy északon költve találtuk, azaz nyár közepéből valók. Hazánk- 

 ban Temes-Kubinból való példányokat ismerek, melyek valószínűleg e fajtához veendők. Ha ott fész- 

 két meglelnék, akkor bizonyosan. 



