656 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



XLV. CSALÁD. 

 MÁSZÓFÉLÉK. 



GERTHIIDAE. 



A nálunk élő fajok csőre vékony, ívszerüen hajlott; elsőrendű 

 evezőiknek száma 10; farkuk 12 tollú; az első evező hosszabb, mint az 

 evezők fedőtollai ; karmaik hosszúak, nyúlánkak. Harkályok módjára fatör- 

 zseken, falakon — mindig alulról felfelé kúszva - keresik táplálékukat 

 s odúkban költenek. 



137. NEM: 



SZIKLAMÁSZÓ. 



TICHODROMA ///. 1811. 



Csőr vékony, kissé ívesen hajlott s kétszer hosszabb a fejnél; fark 

 egyenes, nem hegyezett, puha s nem hosszabb, mint a szárnynak fele; 

 az összecsukott szárnyak hegye a fark végéig ér ; 4 — 5 evező leghosszabb. 



A HAJNALMADÁR. 



Tichodroma muraria (L.) il66. 

 XXVI. Tábla. 



[Gerthia muraria L. — Tich. phoenicoptera Temm. — Tich. alpina Kogh. — 

 Petrodroma muraria Vieill.] 



Jegyei: körülbelül verébnagyságú, de kisebbfejű, rövidfarkú, széles 

 szárnyú; főszme hamuszürke; a szárny főszíne gyönyörű rózsapiros, 

 egyébként feketésbarna, egyes fehér, sárgásfehér kerek foltokkal; a fark 

 fekete, hegye szürkésfehér. Az öregeknek nyáron nagy fekete torokfoltjuk 

 van. A tojó valamivel kisebb, mint a hím s torokfoltja nem terjed le 

 oly mélyen a begyre. A téli tollazathan az öregeknek nincs torokfoltjuk. 

 A fiatalok olyformák, mint az öregek télen, csakhogy fejők némi vilá- 

 gosabb rózsásba hajló árnyalatú, egészben azonban nem oly tiszta 

 színűek, mint a kinőttek. Csőr és lábak feketék, szem sötétbarna. 



