XLV. CSALÁD. MASZÓFÉLÉK. 659 



nyomul. Afrikában, Algériában észlelték. Ügy látszik a typikus példányok 

 inkább északon, még inkább kelet felé és hegyes vidéken, ellenben a 

 röviduj.juak jobban nyugaton és a síkság erdeiben tartózkodnak. 

 Hazánkban közönséges madár s helyenként, pl. Kőszegen, mint a két 

 fajta előfordul. Legszívesebben érdes kérgü, vén, férges fák körül üti 

 fel tanyáját, a hol a harkályok, czinegék, csúszkák és más odúban 

 fészkelő madarak is megtelepesznek. Fenyő és lomberdő közt nem 

 igen válogat, de fiatalos erdörészletekben nem található. Öszszel, télen 

 és tavaszszal kóbor czinege csapatokhoz társulva csatangol s e tarka 

 szárnyas munkásrajok egyik jellemző tagja. Megfigyelhetjük, hogy min- 

 dig a fatörzsek töve tájára száll s szökkenésszerüen, egyenesen vagy 

 csavarvonalban, finom fiíszt, [tiszt hangokat hallatva kúszik föl a fára, 

 ;t vastagabb oldalágakat is átkutatva, fel a sudárig, ekkor a legköze- 

 lebbi kérges fatörzsre száll s újból alulról kezdi kutató mászkálását. 

 Repte elég gyors, harkályszerú, de nem kitartó s ezért ritkán száll 

 nagyobb távolságokra. Színezetével remekül alakoskodik a fák kérgén 

 s csak oldalról nézve, mozgása közben vehetjük öt észre. Ezt a gyen- 

 géjét tudja is, mert ha megpillant, azonnal a törzs másik oldalára mászik 

 s födözi magát. Márcziusban párosodik s finom szrí-szrű-szrí s egyéb 

 igénytelen hangicsálással beszélget párjához. Áprihs elején először, 

 júniusban másodszor költ. Fészkét töl)bnyire korhadt faágak repedései, 

 a kéreg hasadása közé, odvakba rakja, ritkán két méternél magasabban 

 a föld színétől. Az üregeket rendszerint egészen kitölti fészke anyagával, 

 mely finom ágacskákból, gyökerekből, faháncsból, tollakból, szőrből, 

 száraz szálakból áll. 5 — 7, kivételesen talán 8—9 tojása fehér alapszínen, 

 rozsdavörös, karminba hajló pettyezésű, különösen a tompább tojásvégen 

 sűrűbben s koszorúsán borítják. 



Tojásmérték: H. 16—16-5; Sz. 12—12-4 mm. 



Tápláléka apróbb rovarokból, különösen azok petéiből, álczáiból, 

 pókokból légyfélékből, kukaczokból, férgekből áll. Szükségben apró, 

 finom magvacskákra is reá fanyalodik. Az erdő- és gyümölcsgazdának 

 kiválóan sok hasznot hajt, mert nemcsak hogy a fákat sorrendben szinte 

 végig tisztogatja, aprólékosan, tüzetesen átkutatja, hanem a czinegék mun- 

 kás rajaival, mintegy czéltudatosan a napokon át bizonyos órákban 

 mindaddig látogatja, míg csak élelmet talál rajtuk, s a munkafelosztás 

 elvének megfelelőleg azokat a káros fajokat pusztítja, melyek a fakéregbe 

 vették magukat, a repedésekbe rakták petéiket s miket az ágak végein 

 élősködő czinegék bántatlanul hagynak. Ezenkívül az is emeh gazdasági 

 jelentőségét, hogy meglehetős szapora s egész éven át nálunk van. Hogy 



83* 



