660 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



érdemét részletesen is megvilágítsam, elég lesz utalnom arra a körül- 

 ményre, hogy kiválóan tizedeli az : Orgyia pudibunda ; Gastropacha pini ; 

 Ghimatobia briimata és defoliara lepkefajok szaporodását, melyek hernyói 

 a farügyek legveszedelmesebb ellenségei közé tartoznak. 



így hát szoros kötelességünk ezt a kis madárkát védelmünkbe 

 fogadni. 



XLVI. CSALÁD. 

 CZINEGEFÉLÉK. 



PARIDAE. 



Termetök inkább zömök ; a typikus fajok koponyája gömbölyded ; 

 a legtöbbnek csőre rövidebb a fejnél, erős, kemény, éles kávájú; az ori- 

 lyukak kicsinyek, kerekdedek, a csőr tövén vannak és serteszerü tollacs- 

 kákkal födöttek; a nyelv végén serteszerü szálacskák nyúlnak ki; a csüd 

 aránylag erős, szintúgy az ujjak és karmok, különösen a hátulsó; a 

 szárny inkább kicsiny, kerek, tompa, az első evező elcsenevészedetl. 

 többnyire a 4 — 5, ritkán a 3— 4-ik evező a leghosszabb ; a fark több- 

 nyire középhosszú, némelyiknél rövid vagy túlságos hosszú; tollazatúk 

 lágy, foszlottas; szinezetök többnyire éléak s élesen határolt rajzolatú; 

 inkább kisebbek, mint a veréb, sőt igen kicsinyek; rendszerint odvak- 

 ban, lyukakban költenek, a szabadon fészkelők művésziesen készítik 

 fészköket; legtöbben nagyszámú tojást raknak; mindannyian fürge, igeu 

 eleven, ügyes társaságszerető madarak s nem igazi költözködök, hanem 

 kóborlók ; a nálunk élő fajok közül egy mocsarakban, nádban, egy 

 másik vizenyős ligetekben, vizek mellett, a többi erdőben, kertekben, 

 gyümölcsösökben tartózkodik ; nem különös énekesek, mert inkább 

 csicsergő, cserregő, czinczogó hangúak ; erdeink, gyümölcsöseink leg- 

 hasznosabb szárnyasai ők. 



A. ALGSALÁD. 



CSUSZKÁK. 



SITTINAE. 



Csőrük egyenes, árszerú, hegyes ; az alsó káva előrésze jobban fölfelé 

 hajló, mint a felsőé lefelé. Kitűnő kuszók, s nemcsak fölfelé, hanem 



