662 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



élénk. A fiatalok alsó teste fehéres, fejtetejükön a tollak szára fehói". 

 szemsávolyuk nem oly kirívó s hasoldalaik gesztenyevörössége kicsiny. 



Mértéke: //. 13-4— 14-5; Sz. 8-4-8-6; F. 4'^— 46; 7.. 2—2-1; 

 Cs. 1-6— 1-8 cm. 



Egyéb sok más csuszka faj tát itt nem vehetünk figyelembe, legföljebb 

 a suta europaea advena Brhm. 1831 nevűt, melyhez a néha nálunk is 

 kerülő világosabb, fehéres alsó testű példányok tartoznak. 



Észak-Európában, Szibériában a fehérhasuak fordulnak elö, ellenben 

 AngUában, Közép- és Dél-Európában, Kis-Ázsiában, Palesztinában a 

 rozsdáshasúak. Tartózkodási helyül mindig vén fákkal bővelkedő erdőket 

 választ, mert lényében a czinege- és harkálytermészet mintegy egyesül. 

 Különösen kevert faállományú, bokrozatos aljú erdőket kedvel. Lige- 

 tekben, nagyobb kertekben szintén tanyázik. Öszszel rendes otthonát 

 elhagyja s czinegecsapatokhoz társulva kódorog a gyümölcsösökben, ker- 

 tekben, a házak táját is meglátogatva. A fákon valóban mesterien mász- 

 kál, csuszkái, s nem csak fejjel fölfelé mozog, hanem igen gyakran 

 fejjel alá fordulva ; a ftira szállva többnyire ily állást foglal el. Sima 

 törzsekre — mert rajtuk nem tud jól megkapaszkodni — nem szo- 

 kott szállni, annál szivesebben kutatgat a szakadásos, kérges fatörzseken 

 s bámulatos elevenséggel mozog rajtuk, minden képzelhető helyzetben. 

 Hangja éles kűj, küj, kűj, küj füttyökből, azonkívül trillázó, pergésszerii 

 mélyebb strófából áll. Rendes hivogatója pedig finom szítt, szítt. 



Ha valamit talált, erősen kopácsol s nemcsak nyakát, hanem egész 

 testét hátra hajtja s gyorsan rángatja, hogy csőrcsapásainak megfelelő 

 erőt kölcsönözhessen. Repte sebes, hullámos, surrogó, de nem kitartó. 

 Pihenni ahg van ideje: mindig mozog, nyugtalankodik, legföljebb páro- 

 sodáskor száll a fák sudarára s ül az ágra más madarak módjára, erős 

 fütyülését hahatva. Április közepén fészkel először, május végén vagy 

 júniusban másodszor. Fészkét harkályszerűen odúkba rakja, melyek tág 

 nyílását sárral annyira betapasztja, hogy éppen csak bebújhasson. Fész- 

 kelő odúit ritkán találjuk alacsonyan, többnyire 10 — 20 méternyi magas- 

 ságban. Otthonának megépítésében csak a kömives munkára van gondj;i 

 a berendezéssel nem igen sokat törődik, mert fészke anyaga gondatlanul 

 egymásra hányt faháncsból, fenyőtükből, levélkékből áll. 6 — 8 tojásának 

 alapszíne fehér, pettyezése rozsdássárga vagy rozsdásbarna, egyes szür- 

 kés pontokkal keverten. 



Tojásmérték: H. 14-5—22; Sz. 13-8—17-4 mm. 



A tojó egymaga üli a fészket s két hét alatt költi ki fiókáit, melyek 

 sokáig nem hagyják el a szülői házat. A szülők hernyókkal, kukaczok- 



