XLVI. CSALÁD. CZINEGEFÉLÉK. 663 



kai, puhább rovarokkal táplálják fel fiókáikat s maguk is, főleg nyáron, 

 rovarokat, bábokat, álczákat esznek. Mikor azonban magvakat találhat- 

 nak, ezeket is szivesen falatozzák, különösen az olajos, zsiros magvakat 

 mint a milyenek pl. a napraforgóé, bükkfáé, fenyveké stb. Kemény mag- 

 vat valami hasadékba szorítanak s addig vagdalják csőrükkel, míg meg- 

 válik. Ily módon a mogyoróval, dióval is elbánnak s kiszedik belét. 

 Minthogy csak őszszel, télen és tavaszszal fordul növénytáplálék felé, 

 s akkor sem kizárólag, mert főeleségét mindig a rovarvilágból — még 

 pedig főleg a károsakból — szedi : sok hasznot tesz az erdőben, gyü- 

 mölcsösben, kertekben s reá szolgál védelmünkre. 



B. ALCSALÁD. 

 CZINEGÉK. 



PARLNAE. 



Csőrük rövidebb, mint a fej ; nem kúsznak harkályszerűen a fatör- 

 zseken; hangjuk nem fütyülő, hanem csengő, cserregő, czinczogó; tolla- 

 zatúk élénkebb színű, mint előbbieké és éles rajzolatú. 



140. NEM: 



CZIXEGE. 



PARUS L. 1758. 



Csőrük erős, kúpalakú, oldalvást kissé benyomott nem igen hegyes, 

 inkább finom vésősvégú; lábaik aránylag erősek, görbe karmuak; szár- 

 nyaik rövidek, meglehetős szélesek, a 4 — 5-ik evező leghosszabb, a 2-ik 

 rövidebb a 6-iknál; farkuk közepes, gyengén elkerekített vagy kissé 

 kivágott: az ivarok nem igen különböznek egymástól; odvakban fészkel- 

 nek ; rovarevők. mellesleg — főleg télen — magvakat is esznek ; erdőkben, 

 kertekben, gyümölcsösökben tartózkodnak. 



