604 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



A SZÉNCZINKGK. 



Parus major L. i758. 

 XXVII. tábla. 



[Parus í'ringillago Páll. — P. robiislus,])('riii('iosiis, cyaiiotiis, iiitcrcedens Brhm.] 



Népies nevei: küncsicsniíidár (Toioczkó) ; tökiiiíigczinege (M.-Sze- 

 csöd, Vasm.); szegcziiiege. Különben országszerte csak czincfic vagy 

 czinke sőt czincze (Györm.). 



Jegyei: verébnagyságú, alul sárga, középen fekete sávolylyal. 



Leirusa. Öreg hím: fej, torok, nyakoldalak és kénsárga alsó tes- 

 tének középsáva szénfekete, némi sötétkék fénynyel ; pofák fehérek ; a 

 tarkón zöldessárgás fehér folt van; hát és vállak olajzíUdek; farcsík 

 szürkéskék; a nagy evezők és farktollak palaszürkék, külső szélükön 

 keskenyen kékesszürkén, a hátsó evezők szélesen szürkésfehéren szeget- 

 tek ; a legnagyobb szárnyfedők fehér végei szárnycsíkban folynak össze ; 

 a kis szárnyfedők kékesszürkék; legszélső fín-ktollainak hegye és külső 

 széle, a következőnek csak kis foltja, fehér; alsó farkfedők, valamint az 

 alsó szárnyfedők fehérek; szemei barnásfeketék; csőre szarufekete ; lábai 

 életben kékes ónszínűek, a halál után feketeszürkék. A tojó nagyon 

 hasonlít a hímhez, csakhogy fekete színű testrészei nem igen fényesek; 

 az alsó test közepén futó sáv keskenyebb s a hason alul, a fark alján, 

 már ahg vehető észre; egész szinezetök kevésbbé élénk. A fiatalok 

 hasonlítanak a tojóhoz, de még halaványabbak, szürkésebbek. 



Mértéke: H. 13-6-14-5; Sz. l—l-h; F. 5'9— 67 ; L. 2— 2'2; 

 Cs. l-l— 1-4 cm. 



Szüret idejében megfakul a hegytető zöldje. Megsárgul a bükkös, 

 megaranyozódik a juhar, piros lesz a vadcseresznye levele ; csak a tölgy 

 tartja magát s az első dérrel barnul meg. Hulladoznak a levelek, még 

 a síkság akáczfája, «a mi fánk », is elereszti díszét, mely legkeményebben 

 daczolt a hajnali fagygyal; lombozatja meg sem igen fonnyad, meg sem 

 igen sárgul, csak leválik, zölden egészében. A farkaspók elröpítette sely- 

 mes fonalát, felmosolyog búcsúzóul a « vénasszonyok nyarának*) szelid 

 napsugara, hogy ezernyi fényjátékban törjön meg a rét fűszálain meg- 

 akadt, harmattól csillogó <« ökörnyál » -szőnyegen. Száraz avaron «ballang- 

 kórót» hömpölyget a szél, a füvesen elfonnyadozott az utolsó virágok 

 éke, csupán a kikerics halavány kelyhe merészkedik még virulni. Üres 

 lett a fecske eresz alá tapasztott sárfészke, nem búsong többé féllábon 



