670 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



« Künn- csücsü, künn-csücsü ! » 

 A toroczkóiak szerint tavaszkor meg ezt mondja: 



(^Kün-CsicS, kÜV-C'<icx, Lün-cslrs !» 



a mit a rest leányokra vonatkoztatnak, kik télen át nem szőttek s így 

 rongyos mellű ingben járnak.'*' 



A szölömunkás pedig tavaszszal így érti a czinege beszédjét: 



(iNyitni-kék, nyüni-kék, nyitni-kék.» 



Jó SzmMAY uram 1804-ben megjelent « Hungária in parabolis» czímü 

 gyűjteményében, a madárénekeket distichonokba fogó versezet, így jegyzi 

 a czinegehangot : * 



«A verebek mondják repkedve csirip, csirip, a gyász 

 Fecske firics firicser s a czinegécske viczinczl* 



Egyébként madarunk népünk szemében s közfelfogásban, mint a 

 kicsiség, silányság példázója szerepel, pl. e vöfélyköszöntésben : 



vagy odább 



«A konyhában fülel kétszáz verébgége 

 A nyárson most pirul hetvenhét czinege,« 



« Felhoztam már a sülteket, 

 Hogy ezzel tálaljam az elhülteket ; 

 E czinegeczombbal a ki megbirkózik, 

 Az, tudom, kedvére jobb ízűn borozik.* 



Ez utóbbi helyen gúnyosan az ellenkezőt értik. — VőRÖSMARTYnál 

 szintén ily értelemben: 



« nem vagy te czinke. 



Bár könnyű vagy s nagyon piezinke.» 



A közbeszédben pedig: czinegedongájú = vékony, sovány. 

 Mint időjós is szerepel ebben a vasmegyei mondásban : 



wGziczi Pál mit csinál? 

 Tudja Pál mért kaszál » 



mert mikor így beszél — s a versike hangfestőén adja — jó időt várhatni. 

 A czinege kedvencz eledele a tök és így előszeretete a tökreszállás, 



* Utóbbi változatokat leírta Hehman Otió : A madár a magyarság fölfogásában. — A k. m. 

 Term. tud. Társ. félszáz, jubil. Emlékkönyv 1892. 350. lap. 



