XLVI. CSALÁD. GZINEGEFÉLÉK. 671 



következő közmondásainkban van kifejezve : czinege is örül a tökmagnak = 

 rossz sorsban örömet ér, szerencséhez jut; czinegét fogott az orra = meg- 

 dagadt a hidegtől ; czinegét fog a feje = tökfejű. Utóbbi értelemben e 



bordalban is: 



«Van ember, a ki bölcs eszet 

 Tulajdonit magának, 

 És vízzel él s fejére a 

 Czinkék leszállanának.* 



Egyéb közmondás szárnyasunkról : czinegének kóró a nyársa = csak 

 ez telik. 



Példázva használjuk — a mi megint az életmód helyes ellesésére 

 vall: czinegegyomnl = torkoskodó. Van még egy ilyenféle, mely a 



«német» jelzöjeként szerepel no de azt ki sem irom. — Költőink 



közül Beniczky Péter már 1620-ban így ir a czinegéről: 



• Czinege madárka, 

 Kit rekeszt kalitka, 

 DióbéUel mégfoghat'd* 



s hogy erre a csalétekre való csábítás csak őszszel válik be, megmondja 

 a következő sorokban: 



Jutott kikeletre, 



Nem kerül most kézre. 



Bátran nyomot mutathat.* 



Kisfaludy Károly is igen helyesen irja, hogy őszszel inkább jelenik 



meg kertjeinkben: 



«Fogy már a nap melege, 

 Kertünkben a czinege.* 



Az a dalocska pedig, mely látszólag rossz megfigyelésre, helytelen- 

 ségre mutatna, ím ez: 



«Kis kertünkben szőlőtőke vinyege, 

 Rászállott a sárgalábú czinege ; 

 Nem czinege, nem czinege — 

 Olyan fehér, mint a hattyú* stb. 



Gúnyos értelemben van itt a «sárgaláhiU használva, mert olyan 

 nincs, s kiérezhetö, hogy e jelző czéltudatosan szerepel. 



Legszebben jellemzi, híven és igazán a czinege lényét, rövidségében 

 is mindent kifejezve, Petőfi Sándor, a « Három madár » ez. költeményében. 



