678 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



söket, bozótos aljú lombos erdőket folyók, tavak, füzes-bokros part- 

 részeit. Nagyobb erdőségekben, hegyes tájakon a vágások közelében, 

 kisebb cserjés, nedves gazos tisztások körül szeret tartózkodni. Ilyen 

 helyeken őszszel sokszor nagy számban látható s főleg füves, gazos 

 vágásokban is, a dudva-magvakat mohón falatozva. Nagyobb kertek- 

 ben szintén előfordul. A fenyvest nem különösen kedveli, annál inkább 

 a bükkösöket, tölgyeseket, kivált ha odvas vén fákból állanak, épp 

 így a fűzfákat. Öszszel, télen és tavaszszal a kóborló czinege-csapatok 

 közt mindig látható néhány s élénkségével, szemtelen fürgeségével még 

 a többi czinkék közül is kiválik. Mindig jókedvű, vidám, ugrálós; moz- 

 dulatai rendkívül ügyesek, sebesek s minden pillanatban változók. Alig 

 tud pihenni. Hol valami vékony ágacska legvégén hintázgat, hol a fa- 

 törzsön kotorász, majd meg oldalt kopácsol az ágon, leszáll a gazos közé, 

 de a következő perczben már a közeli régi falon látjuk, azután meg fenu- 

 csicsereg a legmagasabb fán s ismét lesurran a bokrok közé. 



Nálunk határozottan kóbormadár s költés után, a fiókák nagykoni- 

 ságával kezdi kószálásait, mikor is a házi kertekbe, emberi telepedések- 

 hez szokik s rokonaival közösen tisztogatja gyümölcsfáinkat a káros 

 rovar- és lepkebáboktól, petéktől. 



Költési ideje először április végére esik, másodszor pedig junhis közepe 

 és vége tájára. Fészkét legtöbbször odvas fába rakja, ritkán három méter- 

 nél magasabban, inkább alacsonyabban. Bejáró lyukja szép köridomú s 

 kicsiny. Első költésre a tojó 8—12, másodszorra csak 6—8 tojást rak, 

 melyek fehér, szürkés zöldesfehér alapon, rozsdavörösen és szürkésen 

 pontozottak. 



Tojásmérték: H. 15-5—16; Sz. 11-12-5 mm. 



Mindkét szülő felváltva üli a fészket s 13 nap alatt kelti ki apró- 

 ságait. A párok rendkívül szeretik egymást s mikor a családi öröm elfogja 

 őket, csak melegebb lesz bizalmaskodásuk, melyet csőrcsókolódzással, 

 szárnyrezegtetéssel fejeznek ki. 



A barátczinege táplálékát részben a rovar-, részben a növényvilágból 

 veszi. Nyáron, fészkelés és fiókái nevelése közben a rovartáplálék túlnyomó, 

 később azonban a magevés kerül napirendre. Kertekben különösen az 

 őszirózsa (Aster) és a napraforgó magvai főcsemegéje, de reákap más 

 olajos, hasznos zöldségek magvaira, is csak úgy, mint a dudvákra. Zöld- 

 séges kertekben tehát a madárijesztő neki is szól. Erdőkben főleg dudva- 

 magvakat pusztít. Látni kell ezt a működését kivált öszszel^ a füves hegyi 

 vágások gazosaiban ! Helyenként csak úgy nyüzsög az erdő a barátczinege, 

 s ha fenyves is van a közelben, a fenyő-czinege fürge, szüretelő csapat- 



