XLVI. CSALÁD. CZINEGEFÉLÉK. 683 



141. NEM: 

 ŐSZAPÓ. 



AEGITHALUS Henn. 1804* 



Feltűnő kicsiny csőrük felső kávája kissé az alsó fölé hajlik; orr- 

 lyukaik pontszemek; farkuk igen hosszú, középtollai a két következőnél 

 rövidebbek, a többiek lépcsőzetesen rövidülnek kifelé, úgy hogy a két szélső 

 legrövidebb ; a tollazatúk laza, pehelyszerúen foszlott ; testök kicsiny, golyó- 

 szerű; lábaik gyengék; ivar szerint nem sokat, kor szerint inkább kü- 

 lönböznek; főleg rovarokból élnek, mert kicsi csőrük s kevésbbé izmos 

 gyomruk nem alkalmas keményebb magvak megtörésére és emésztésére 

 (legföljebb puha magvakat esznek szorultságban) ; éjjel az ágakon s nem 

 odvakban alusznak; művészileg szövögetett zacskószerű fészket raknak 

 a fatörzsekre, vastagabb ágak közé, de nem az ágakra vag>' felfüggesztve 

 azokra. 



Magyarországban csak eg>' faj fordul elő. 



AZ ŐSZAPÓ. 



Aegithalus caudatus (L.) 1758. 



XXX. tábla. 



[Parus caudatus L., Beghst., Naum. — Parus longicaudus BrisS. — Mecistura 

 caudata Sely. Loxr.. — Orites caudatus Reichw. — Üriies caudata Horsf. — Mecis- 

 tura pinetorum Brhm. — Paroides caudatus, pinetorum Brhm.] 



Népies nevei: őszapó (Erdély): dorongfarkú czinke (Győrm.); 

 rudas czinke (Drávafok); bába czinke (Zemplénm.); hosszúfarkú czinege 

 (Földi J.): farkos czinke (Fábián J.) 



Jegyei: testnagyságra legkisebb madaraink közé tartozik, akkora 

 mint az ökörszem, csak dús toUazatával és hosszú farkával tesz nagyobb 

 benyomást. Az öreg hím feje és alsó teste fehér, de oldalain és farkalján 

 barnás rózsaszínűén árnyalt; tarkója, a nyak hátsó része s felső testrészei, 

 a barnás rózsaszínű vállak kivételével, úgymint farka (L. I. köt. II. tábla.) 



* Ujabban bebizonyult, hogy ez a legutóbbi időkig a szövő vagy függő czinegére használatos 

 lalin nemi név, ezt a nemet illeti. 



86* 



