XLVI. CSALÁD. CZINEGEFÉLÉK. 087 



rózsaszínűén elmosódva a szárny alatt sárgás rozsdás fahéjszínbe haj- 

 lanak ; a szélső farktollak tőben s belső lobogójuk kétharmadrészén feketék 

 egyébként fehérek, a következő hosszabb farktollakon a rajzolat ugyan- 

 ilyen, de fekete helyett barnás fahéjszínü, a fehér pedig szürkés és pisz- 

 küsabl). az ezek után következő farktoll-pár rozsdássárga fahéjszínü, végén 

 fehéres, a többi farktoU élénk rozsdás íiihéjvörös; szem sárgásfehér; 

 • sör élénk narancssárga; lábak feketék (L. I. köt. V. tábla.). A tojónak 

 nincs szakálla, feje szürkés fahéjszínü, háta sem oly élénk s szürkés 

 írnyalatú, alsó fark-fedői nem feketék, hanem halvány sárgás rozsdaszínüek. 

 A fiataloknál a rozsdás fahéjszínt rozsdássárga szín pótolja minden vö- 

 1 ősbe hajlás nélkül, hátuk közepe fekete, valamint kantárjuk is, a fark 

 két középső tolla rozsdasárga, a többiek feketék, hegyük — a legszél- 

 sőbbnek egész külső lobogója — piszkosas sárgásfehéren szegett. 



Mértéke: //. 15—16-5: S:. 6-5— 67 ; F. 7-7— 89; L. 2^21; 

 Cx. 0-8— 0-9 cm. 



Földrajzi elterjedése inkább déli és keleti s az Altáj hegységig 

 nyúlik: de előfordul, bár ritkán. Angliában is. Közönségesebb a német- 

 alföldi nagy nádasokban, Dél-Francziaországban, az Al-Duna vidékein, 

 a Volga mentén, Sziciliában. Kis-Ázsiában. Németországban csak helyen- 

 kint s nem nagy számban találták. Nálunk úgy a Fertőn, a Balaton mel- 

 lékén, Velenczei tónál, a Mezőségen, s egyébb nagyobb nádas, mocsár- 

 területeken él s nem is ritka. Igazi otthona a magas, czímeres náderdő, 

 melynek súmségeit soha sem hagyja el ; tartózkodási helyének megválasz- 

 tásában tehát lényegesen eltér a többi czinegéktől. Egyébként azonban igazi 

 czinege-természetú ; mint rokonai az ágakon, csak úgy ügyeskedik, hajló- 

 kázik, tornászgat ő a nádszálakon, s keresgél a rovarok után vagy 

 falatozza a czimerek érett magvait. A költési időszakot kivéve mindig 

 nagyobb társaságokban, kisebb csapatkákban akadhatni reájuk s a mint 

 az erdei czinegék a gyümölcsösöket, erdőket végigcsatangolják, bevadász- 

 -zák, úgy kószálnak ők a nádság ingó-bingó rengetegeiben. A nálunk 

 t'lők télen is itt maradnak, de sohasem állandóan bizonyos pontokon, 

 hanem a mocsár-területek vagy lóságok területén belül ide-oda kó- 

 borolnak a nádasokban. Itt ők játszák azt a szerepet s megjelenésök 

 is arra a képre emlékeztet, melyet az őszapó czinegecsapat az erdőben 

 mutat. Folytonos mozgásuk közben mindig hallatják finom, ezüst csen- 

 -et>TÍhangú egytagú csin, csin hangjukat vagy szit, szit, zisz, zisz hivoga- 

 tásukat. Embertől nem félve, bizalmasan settenkednek ahg egy-két 

 lépésnyi távolban, csak valami ragadozó madár megjelenése ijeszti meg 

 a gondtalan kis társaságot, mikoris surranva tűnnek el a nádas sűrű 



