688 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



aljában. Télen a meghalványult nádban, úgy nyáron is az aggottasban, 

 tollazatúkkal határozottan alakoskodnak s ez nem egy komoly veszélytől 

 védi meg életöket. 



Fészkelésre a kóbortársaság szétválik s a párok magukra maradnak 

 bizonyos kiválasztott területen. Tanyájukat valami zsombékos, buczkás 

 lielyre, nádtorzson vetik meg, alig pár arasznyira a víz fölött. A fé- 

 szek alapja és burka nádlevelekböl, vékony nádszálaki)ól készül, bel- 

 seje pedig száraz nádczimerekböl, vagy finom szálacskákból, néha egyes 

 tollacskákkal is bélelve. Először ápriüs második felében költenek, másod- 

 szor júniusban. 5 — 7 tojása kissé nagyobb, mint a szénczinegéé, kurta 

 alakú s fénylő fehér alapon, halvány barnásszürke vonalkákkal, kar- 

 czolatokkal, pontokkal rajzolt. 



Tojúsinéi-lék: H. 15-8— 18-5 Sz. 13—14-2 mm. 



A szülők felváltva üUk a fészket s közösen ápolják fiókáikat s 

 vezetik, gondozzák, míg önállóságra jutnak. 



Élelme : mindenféle vízi rovar s ezek álczája, legyek, szúnyogok, 

 pókok, kisebb pillék, levéltetvek s őszszel meg télen, kiváltképpen a 

 nádmagvak. Gazdaságilag tehát lényeges hasznot nem hajt s inkább 

 csak részt vesz a kellemetlen szuny ograj ok, mocsári rovarok számának 

 korlátozásában, de mint a természet kedves és ékítő szárnyasa közömbös 

 voltánál fogva is, méltán óvandó és kimélendő. 



U3. NEM: 



szövő CZINEGE. 



REMIZA Slejn. 1886. 



A csőr egyenes, hegyes és vékony végű, középen erősen nyomott : a 

 fark félakkora, mint a test hossza, végén kivágott; az első evező elcse- 

 nevészedett s rövidebb, mint a másodiknak egyharmadrésze, 3., 4. és 5-ik 

 evező leghosszabb; a lábak erős ujjúak s vékony, hosszú, de aránylag 

 igen erős karmúak. Vizek környékén, de nem magában a nádban élnek 

 s így mintegy összekötő kapcsot alkotnak az erdei- és nádi czinegék közt. 



