XLVI. CSALÁD. CZINEGEFÉLÉK. G89 



A FÜGGŐ CZINEGE. 



Remiza pendulina (L.) i758. 



[Parus pendulinus L. — Parus narbonensis Gm. — Parus polonicus Briss. — 

 Aegitlialus pendulinus Boie. — Aeg. polonicus, pendulinus, medius, macrourus Brhm.] 



Népies nevei: fügemadár; íigemadár;* remicz (Földi J.). 



Jeciyei: lásd nemi jegyeket; kisebb, mint a kék czinege. 



Leii'ása. Az öreg hím feje a hátig piszkos fehérszürke, a homloka 

 felé fehéres; homlok, kantár, szeme tája a fülig fekete; alul piszkos 

 fehéres rózsaszínű, a begyen kissé sötétebb foltozás nyomával; áll és 

 torok fehér ; hát és váll rozsdás fahéjvörös ; a felső kis szárny- és a kissé 

 feketén foltozott farkfedők rozsdabarnák, valamint farcsikja is; evezők és 

 fark barnásfeketék, keskeny, a másodrendű evezőkön szélesebb szürkés- 

 fehér szegessel; a másodrendű szárnyfedők vöröses gesztenyebarnák. 

 A tojó hasonlít a hímhez, de fejének szürkesége rozsdássárgába hajló 

 s homlokszéle vöröses fahéjszínú, fültája fekete ívszerű folttal határolt; 

 alul piszkosfehér, halvány rozsdasárgába játszó. A fiatalok a tojóhoz 

 hasonlítanak, de szemfoltjuk nincsen. 



Mértélie: H. 10-6-ll'3; Sz. 5—5-4; F. 45— 48; L. 1-4— 15; 

 Cs. 0-8— 0-9 cm. 



Európa délkeleti részéiben van igazi hazája, de előfordul Német- 

 alföldön s az Alsó-Rajna vidékén is. A Dobrudzsában, Dél-Oroszország- 

 ban, Dél-Szibéria folyamai mentén közönséges, találták Turkesztánban, 

 Perzsiában, sőt Indiában. A keleti példányok (Volga, Kaukazuss stb.) a 

 caspius PoELz. fajtához tartoznak s fejők búbja gesztenyevörősbe hajló. 

 Hazánkban, kivált a Duna ligeteiben, Pozsonytól le mindenfelé előfordul 

 s különösen a fűzfákat, rezgő- és fekete nyárfákat, éger-fákat kedveli, 

 melyek vizek környékén nőnek s nádas, sűrű, bozótos, mocsaras aljuak. 

 Egyéb folyammenti ligetekben, mocsaras erdőkben (Hanyság stb.) szintén 

 előfordul. 



Egészben véve nem oly élénk, mint rokonai ; legtöbbnyire a fák suda- 

 rában él s keresgél rovarok után, közbe folytonosan hallatva panaszos, 

 síró hangját, mely nyújtott cziüüű, cziééé szótaghoz hasonht, sokszor 

 rövidebben s élesebben is ejti. Megfigyeléseim szerint a nálunk élő 



* A régi magyar irók e nevet gyakran a Ficedulára használják, a nép száján azonban sok 

 helyt, mint e faj elnevezése, jelenleg is élő név. 



87 

 Ctiemel: Magyarország madarai. II. 



