XLVI. CSALÁD. CZINEGEFÉLÉK. 693 



(Phylloscopus) emlékeztet. Pillanatra sem pihennek, hanem végig kutat- 

 ják a tűlevelek minden zugát, közbe szárnyaikat meg-meg libbentik. 

 A magasabb ágakon alig látjuk meg őket, oly aprók s zöldes színük is 

 védi őket a sűrűben ; alantabb azonban megfigyelhetjük szorgalmas rova- 

 rászgatásukat s gyönyörködhetünk e koronás fejű, kedves tollas törpék 

 mozdulataiban, kitartó munkájában. Bizalmasan, félelem nélkül foly- 

 tatják azt s nem törődnek a szemlélővel, még ha alig egy-két lépés- 

 nyii'e is közeledett hozzájuk. Tavaszszal a délre költözöttek márczius 

 hóban s április elején kezdenek visszavonulni fészkelő helyeikre s ilyen- 

 kor még pusztákon, fában szegény lapályokon is mutatkoznak, csak 

 egy-két fenyőfát találjanak. Ezeket a vonulás szakában egyesek mindig 

 fel szokták keresni. 



Májusban költ. Fészke valóságos remekmű s e kis madárka kiváló 

 építő-tehetségére vall. Rendkívül nehéz megtalálni, mert többnyire tekin- 

 télyes magasságban a szurkos- vagy más fenyőfák összecsomósodott sűrű 

 ágainak végeibe van rejtve s azok közé mintegy beszőve, különösen tető- 

 zete, úgy hogy az egész alkotmány szinte oda van akasztva az ágakra 

 s alul, szintúgy oldalt is, megtámasztva. Külső burka zöld mohából, 

 zuzmókból, belseje gyapotból, szőrből és tollakból készül; az erősen 

 szövött, vastagfalú, belül lágy és meleg építmény alakja gömbölyded s 

 felső részén, oldalvást, szűk bejárója van, a madár kicsiségének megfelelő 

 kerek lyuk. Fészekalja 6 — 11, borsónál valamivel nagyobb tojásból áll, 

 melyek sárgás vörhenyes fehér alapszínen, vöröses és sárgásszürke pon- 

 tozásnak, vagy elmosódott foltozásuak. 



Tojásmérték: //. 12—14; Sz. 8—10 mm. 



A kotlás 13 napig tait. Júniusban másodszor költ, de ekkor fészek- 

 alja kisebb, mint első költéskor. 



Tápláléka leginkább apró rovarokból, pai'ányi legyekből, szúnyogok- 

 ból, rovar- és lepkepetékböl, álczákból, hernyókból, kukaczokból áll. 

 Erdőgazdaságunknak kiváló hasznos madara, mert rendkívül szorgalmas 

 rovarászó, e mellett heteken át folytonosan nagy számban — kivált őszszel 

 és tavaszszal, sőt kisebb számban télen is — működnek a fenyvesek 

 rovarellenségei ellen s éppen az ágak legvégét is megtisztogathatják, mert 

 könnyúségük, apróságuk szinte oda utalja őket, a hol kívülük csupán a 

 kisebb czinegék keresgélnek élelmet. 



