XLVII. CSALÁD. BUJKÁLÓFÉLÉK. 697 



A körülményekhez képest néha akkora fészket épít, hogy inkább szemét- 

 rakásnak, mint madártanyának lehetne azt tartani; a gondosan készült 

 bejárólyuk azonban csakhamar elárulja, hogy mesterséges alkotmánynyal 

 van dolgunk. 4 — 6 tojása egyszínű íéhér. 



Tojásinérték: H. -24-5—27; Sz. 19-19-3 mm. 



A tojó 15 napig üli fészkét, még pedig oly odaadással, hogy kézzel 

 megfoghatjuk a kotló madarat. Június végén másodszor költ. 



Gazdasági jelentősége sok vitára adott alkalmat, mert számos helyen 

 félreismerték működését, minek következtében több országban üldözték, 

 sőt díjakat tűztek fejére, akár csak a ragadozó madarakra. Nagy bűne: 

 haltápláléka volt, miért is azok, a kik halászni látták és a kik felülete- 

 sen, egyoldalúan Ítéltek, mert egyéb táplálékára nem figyeltek, fennen 

 hirdették ártalmasságát. Ujabban — köszönet Macgillivray, GmxANNER 

 Staats von Wacquant-Geozelles, stb. s különösen Liebe* és Finsch vizs- 

 gálatainak — való képet kaptunk táplálkozásáról, úgy, hogy ma a már- 

 már pelengérre állított s üldözött vizi rigót teljesen érdeme szerint ítél- 

 hetjük meg. Kisült, hogy a « főleg halacskákat, halikrát pusztító* — mint 

 vádlói széltében hangoztatták — csak mellesleg eszik halat és ikrát, 

 mei't főképpen vízi rovarokból, vizi poloskákból, alsóbb rendű rákokból, szita- 

 kölökböl 8 ezek álczáiból, féryekböl, kukaczokból kerül ki élelme. Ha végig 

 nézzük kedvencz csemegéinek rovarnévjegyzékét, azt látjuk, hogy a Sialis, 

 Perla, Dytiscu.% Hydrophilus, Notonecta, Nepa, Libellala, Phryyaneák, Gam- 

 marus, Palinyenia, Ephemera közé tartozó fajokat tizedeli, ezek közt pedig 

 éppen a halivadék, halikra veszedelmes ellenségei is vannak. Szó sincs tehát 

 arról, hogy a pisztráng tenyészetnek megbélyegzett károsítója, s habár 

 néha sikerül neki egy-egy^ halat fogni, valami jelentékeny kárt nem tesz. 

 Hisz az is bebizonyosodott, hogy a mi halat elemészt, az legtöbbnyire 

 silány, nem sokat érő, mert haszontalan fajú. Azután meg sok oly patak- 

 nál is élősködik, a hol hal egyáltalában nem is akad, ott tehát kárt nem 

 is tehet. Mindezek után teljes elismeréssel adózunk LiEBE-nek és Finsch- 

 nek,-^-^ kik szavukat felemelték e madár érdekében, a minek — pl. Baden- 

 ben, hol törvény szerint meg volt engedve irtása — határozott ered- 

 ménye is volt, a mennyiben a kellő felvilágosítás után nevét a rovott 

 fajok jegyzékéből nyomban kitörölték. Károsságát, mit a halászatnak 

 tesz, a haszon teljesen ellensúlyozza, sőt fel is éri; e mellett aeszthetikai 



* Kinieritóen foglalkozott az egész «vizi rigó kérdéssel* az Orn. Monatsschr.-ben 1894. évf. 330— 

 341, 356—372. 1. 



** Orn. Monatsschr. 1894. évf. 209—211. 1.; Aquila 1894. 129. 1. 



88 

 Chernél: Magyarország madnrai. II 



