XLVIIl. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 703 



Perzsiában a henye fenyőövben, sőt még magasabban fordul elő. Nálunk 

 csak a Kárpátok legmagasabb részein, helyenként nagy számban él. 

 Nyáron alig jön mélyebbre s legalacsonyabb tanyája — mint Gsató J. írja — 

 .1 Székelykő, hol 1130 méter magasban költ. Télen azonban a zord idő 

 a liavasok ez igazi lakóját is lehajtja a völgyekbe, a hegyek lábához, mikor 

 azután kisebb csapatokba verődve még a mezőkön is előfordulnak. 

 Április elején már párosodik. A hím ilyenkor — pacsirta módra — 

 kissé felemelkedik a légbe s énekével hízeleg párjának. Hangja dallamos 

 iltozatos s a búbos pacsirta énekéhez hasonlít. Hivogatója is pacsirta- 

 szerű : pruj, truj, trui. Különben nem igen szálldosnak szabad tereken 

 át, még kevésbbé a magasban, hanem a bokrok közé suhanva, a köve- 

 ken, sziklákon ugrálva menekülnek elölünk. Fészköket sziklarepedésbe, 

 sűrű bokrozatos növényzet közé, kőrakásokba mohából és száraz fűszá- 

 lakból, gyökerecskékböl, szőrökből, gyapjúból rakják úgy, hogy valami 

 kőlap, tuskó tetőként védje azt. 4 — 5 halványzöldes kék tojása két hét 

 alatt megfakad. 



Tojásmérték: H. 22—24; Sz. 16—17 mm. 



Részben apró magvakat, főleg fűfélék magvait, bogyókat, részben 

 lovarokat. apró csigákat eszik. Gazdaságilag nincsen jelentősége; de 

 oltalmunkat megérdemli, mint a havasok egyik ártatlan dalosa, élénkítője. 



AZ ERDEI SZÜRKEBEGY. 



Accentor moduláris (L.) Í758. 



XXXII. tábla. 



[Motacilla modularis L. — Sylvia modularis Lath. — Tharrhaleus modularis 

 Sharpé.] 



Jegyei: körülbelül verébnagyságú; első evezője oly hosszú, mint 

 a nagy evezők fedői; a szárnyon egy fehér csík; az öregek torka, begye 

 és nyakoldalai sötét hamuszürkék, a fiatalok torka és begye sötét rozs- 

 dássárgás, feketés szárfoltokkal; fark szürkésbarna. 



Leirása. Öregek: fejtető barnás hamuszürke, sötétebb, nem igen 

 kirívó szárfoltokkal; a hát barnafekete, erősebben kirívó szárfoltozással; 

 farcsíkja -egyszínű barna ; hasa fehéres, oldalai rozsdásszürkén árnyalt 

 alapon sötétebb, a farkalja rozsdásfehér alapon, feketés szái^foltokkal ; a 

 nagy szárnyfedők s hátulsó evezők hegyén fehéres foltok, egyébként a 

 szárny sötét barnásszürke, rozsdabarnás toUszegésekkel ; csőr fekete ; lábak 



