716 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



A kis példányokra már Radde is íigyelmeztetett "^^ s fajtának vette őket 

 Acr<K'A'phaius arundinacetis ?>í//íor(RADD.) 1884. néven. A niellékell mértékek 

 világosan mutatják a nagy ingadozást s meglehetősen eltérő szélsőségeket. 



Mértéke: H. 18-19-8, (17—18-1); Sz. 9-7—10-1, (9-9-3); F. 7-8— 

 8-4, (7—7-4); L. ^S— 3-05, (^2-6-2-75); Cs. VS—% (1-7—1-85) cm. 

 (A znrójelben álló számok a «)iHnor» mértékei). 



Közép- és Dél-Európálian honos. Angliában és Skandináviál)an nem 

 tartózkodik s esetlegesen téved oda egy-egy példány; Oroszországban is 

 az 54° é. szél. fölött ritkaság. Kelet felé Perzsiában, Kis-Ázsiában, 

 Palesztinában van elterjedésének határa. 



Hazánkban mindenütt, hol nádasok vannak, meglelheti ük; a nagyobb 

 lóságokban, mocsárterületeken rengeteg számban, de kis vízállásoknál is 

 legalább egy párban, csak magas nádbokrokat (Arundo phragmitis L.) ta- 

 láljon. Sajátságos, szünet nélkül — még éjjel is — hangzó ki -karc-kar e- 

 kik-ki ki-kei-kei-korr-kör-ker-kcr-kara-kara-kid stb. karicsolásával min- 

 denkor elárulja jelenlétét, mely furcsa énekét többnyire nádszálra vagy 

 nádbojtra kiülve fecsegi világgá. Ha rosszat sejt, beleszáll a sűrű nádba 

 vagy rövid távolságra, alacsonyan surrant el: látszik rajta, hogy nád- 

 ságaitól nem is tudna megválni, úgy oda való, mint a hal a vízbe. Folyó 

 vizeknél nem tartózkodik, csupán lassú folyású folyamaink szélein, ha 

 azok árterein pocsolyás nádasok, náddal benőtt füzes berkek, ligetek van- 

 nak. Ilyen helyeken néha az ágakra is száll, noha inkább kivételesen. 

 A nádszálakon kiváló ügyesen kúszik, az aggottas, szemetes törmelék közt 

 épp oly fürgén bujkál. Nem túlságosan félénk, de azért idejében kereket 

 old s kíváncsian kémlel, mi szándékban járunk otthona táján. Megérke- 

 zésének országos középnapja: ií)^''20; rendszerint akkor jön, mikor a 

 friss nád annyira kibujt. hogy jól elrejtőzhetik benne vagyis pár arasznyi 

 magasságot ért. Májusban fészkel, még pedig valóságos czölöpös lakást 

 készít magának, mert mesterségesen szép fészkét — úgy félnádmagasság- 

 ban — néhány nádszálhoz mintegy oda szövi (L. I. köt. 44. kép.). A fé- 

 szek anyaga száraz növényszálakból, nádbojtból, finom gyékényhajtások- 

 ból, néha egy-egy vizimadár-tollból, pókhálóból, szőrből s külsőleg gyakran 

 friss, zöld békanyálból való. Alakja hengeres vagy felfordított süveghez 

 hasonló ; feneke vastag, csészéje szép sima s finoman bélelt. Az egész 

 alkotmány nagy gonddal, erősen van rakva. 5—6 tojása halaványzöldes 

 alapszínen, hamuszürke és sötét olajbarna foltocskákkal, pettyekkel borí- 

 tott. (XL. tábla.) 



* Ornis Causasica 228. 1. 



