720 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



előbbi faj s a neki megfelelő tájakat nagy számban népesíti. Valamint tar- 

 tózkodási helye a cserregő nádi poszátáétól elütő, úgy viselkedése és éneke 

 is más. Többnyire a gazos, buja növényzetben fűzfasűrűségekben bujkál, 

 éneklés közben ritkábban ül nádszálakra, hanem elrejtőzködve a növény 

 össze-visszaságban, lombok közt hallatja gyönyörű dalolgatását, mely vál- 

 tozatosságra, dallamosságra egyike a legszebb madárénekeknek. A nádi 

 poszáták cserregő érdes hangjait alig találjuk meg benne, annál inkább 

 azonban más madárénekekből eltanult s művésziesen utánzott strófákat, 

 melyeket ügyes átmenetekkel olvaszt össze egy egésszé. Hol a fecske csi- 

 csergését, a czinege csincseréjét, a kékbegy dallamos hangjait, a barázda- 

 billegető hivogatóját stb. halljuk ki dalából, mely így a géze (Hypolais) 

 müvészkedésével vetekedik. Fészkét nem a víztükör fölé, hanem tömötten 

 burjánzó káka, nád, fűzfahajtások, csalánok, bükköny, lábon álló gabna 

 és más növények közé a szárazon, legföljebb pocsolyásban rakja. 

 A fészek külső burka rendesen erősen oda van szőve a növényszálak- 

 hoz. Néha alacsony bokrokban, a kertekben költő fajta fácskákon is, 

 épít. Többnyire alacsonyan, csak utóbbi esetben találhatjuk magasabban, 

 2 — 3 méternyire a föld színétől. Építési módjára csak oly mesterséges, 

 mint a nádiposzáta-fészkeké általában, de mégsem oly takaros, finom, 

 sima, mint az előző fajé. Tojásai az utóbbiéihez hasonlítanak, noha 

 valamivel világosabb alapszínűek s inkább szürkésen foltosak. 



Tojásmérték: //. 17-9—20; Sz. 13—14-3 mm. 



Augusztusban és szeptember első felében Afrikába költözködik. 

 Ez idő tájt repczeföldeken, sűrű kukoriczákban, bükkönyökben, kender- 

 ben, kölesben, luczernában gyakran láthatjuk, a mint foglyászva, für- 

 jészve vizslánk előtt kivágódik a sűrűből, a tábla szélén alacsonyan 

 előre repül, hogy csakhamar ismét bele szálljon abba. 



Tápláléka és gazdasági jelentősége körülbelül ugyanaz, mint előbbié, 

 minthogy azonban a vetésben, kertekben is tartózkodik s ott a káros 

 rovarokat, hernyókat, bábokat pusztítja, éneke pedig elsőrangú, figyel- 

 münket és pártfogásunkat még inkább megérdemli. 



150. NEM: 



SITKE. 



CALAMODUS Kaup. 1829. 



Szárnyuk rövidebb, kerekebb, mint az előbbi nemé; hátuk foltos, 

 fejük többnyire sötétes alapszínű, szemsávolyuk kirívóbb; farkuk inkább 



