724 XIII. REND. ÉNEKLÓK. 



A FOLTOS SITKE. 



CalamodiuH schoenobaenus (L.) 1758. 

 XXXIV. tábla. 



[Motacilla schoenobaenus L. — Sylvia phragmitis Beghst. — Calamoherpe 

 phragmitis Bője. — Salicaria phraginitis Keys. & Blas. — Garicicola phmgmilis 

 Brhm. — Acrocephalus phragmitis A. Brhm. — Acr. schoenobaenus Rghw.] 



Jegyei: akkora mint előbbi; tollazatának rajzolata is azéhoz hason- 

 lít, alapszíne azonban alul fehér (a tollak töve szürke, a mi azonban 

 nem látszik)^ agyagsárgásan árnyalt, kivált az alsó test oldalain; fölül 

 agyagbarna; a szemsáv agyagsárgás fehér; a fültájék, orr és szem között 

 lévő sáv sötétbarnás; fejtető feketésbarna, világos agyagbarna foltozás- 

 sal, főleg a közepén; a hátsó nyak és a hát sötétbarna foltozása; a 

 szárnytollak feketésbarnák, világos agyagbarnás szegésekkel; a fdrcsikja 

 rozsdásba hajlik, egyszínű; a fark barna, világosabb toUszegésekkel ; 

 néha a begy táján keskeny, örvalakuan rendezkedő apró sötétes foltocs- 

 kák, melyek a fiataloknál rendesen megvannak; a csőr szarubarna, az 

 alsó káva töve világos; szemei barnák; lábai világosbarnás hússzínüek. 



Mértéke: H. 12-5— 1275; Sz. 6-5— 68; F. 5-2— 54; /.. 2—2-2; 

 Cs. 1—1-2 cm. 



A sitkék közül ö hatol fel legészakabbra. Tromső szigetén 69° 38' 

 é. szél. alatt még mint gyakori fészkelöt találtam s ez a pont el- 

 terjedésének északi határa. Észak-Oroszországban a 68° é. szél.-nél 

 nem megy magasabbra. Egész Európában közönséges, csak a legdélibb 

 területekről látszik hiányozni s itt csupán költözködéskor mutatkozik. 

 , Szibéria nyugoti részeiben azonban fészkel. Hozzánk egy-két héttel a 

 fülemile sitke után szokott megérkezni, az országos középnap szerint: 

 április 22-én, a mi azonban határozottan túlkéső, s abban leli magya- 

 rázatát, hogy e fajra vonatkozó észleletek hézagosak s nem elég meg- 

 bizhatók. Megfigyeléseim nyomán a Velenczei tavon április elején szokott 

 jelentkezni (1890-ben április 2-án már több helyen énekelt Dinnyésen). 

 A fiatalok nagykorúságot érve azonnal kezdenek elhúzódni s azért augusz- 

 tus elején találkozhatunk vonulókkal, még inkább e hó végén, kivált a 

 bükkönyökben, luczernákban, súrü kukoriczákban, kenderföldeken és oly 

 helyeken is, a hol máskor nem fordul elő s tó sincsen. Szeptemberben, 

 októberben folyton vonulnak, sőt novemberben is — ha szép az ősz — 

 találkozhatunk egyes késlekedőkkel. Ilyenkor a nád széléből gyakran 



