XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 731 



ben Bellyén gyűjtötte. Erdélyben Csató J. volt az első, ki Buda A. társa- 

 ságában 1863-ban Krisenynél és Brassónál s később Nagy-Enyednél, reá- 

 bukkant. Azonban csak a 80-as években tudtuk meg, hogy e ritkának 

 tartott madár számos lóságunkon igen gyakori, így a Fertőn, Hanyság- 

 ban, Velenczei tavon, Balaton vidékén, a Mezőség tavain, a Brávafokon, 

 a Szerémségben, a pestmegyei tavakon, a temesmegyei erekben és holt- 

 ágakban, a Buna árterein, a Kolozsvár körül fekvő tócsáknál (városi-, apa- 

 hidai tó) Torda és Kolozsvár között a Hármas fogadónál húzódó nádasok- 

 ban stb. 



Fajtársaitól eltérőleg a vad, magas, czimeres, tiszta nádságot lakja; 

 csak a •Hanyságban* láttam erdőben is, náddal, füz- és égerfákkal, 

 iszalaggal kevert sűrűségekben. Ez egyedüli esetben, faágakon ugrálva 

 is megfigyelhettem. Hozzánk az országos középnap szerint: április 

 1 — 8-án érkezik vissza s jelenlétét csakhamar sajátságos pirregésével 

 árulja el. A vad, kuszált, törmelékes, hónyomásos nádságokban észre- 

 vétlenül felkúszik a nádszálra s félmagasságban vagy a bojton ülve, 

 rokonainak módjára hallatja cuji/tcujú trilláját, mely mélyebb mint előbbieké 

 s u vagy hangzik ki belőle, tehát: bsmrrrrrr — — — . Hasonlít a 

 Rumkoríf-féle szikraindító burrogásához vagy a bugócsiga bsr hetükkel 

 módosított bugásához is, de kifejezni alig lehet. Pirregésének leghosszabb 

 időtartama — mint órával kezemben tapasztaltam — 6' 50" perez. Be- 

 vezetésül egyes gyengén hallható, vízbugyborékolásra emlékeztető egy- 

 hangú hangokat is szokott adni. Félelmét tik, stix, pity éles szótagokkal 

 fejezi ki.* Ha megzavarjuk csodálatos hangversenyét, a sűrű aljazatba 

 menekül. Különös azonban, hogy lövésre — még ha magát a madarat 

 esetleg el is hibáztuk — gyakran azonnal reázendít megint s szólva, 

 kíváncsian kúszik fel a nádszálra. Majd csaknem egész nap, sőt éjjel is 

 pirreg s mondhatom, különösen érinti az embert, mikor a nádasban 

 még éjféltájt is :iO— í25 darabot egyszerre hall surrogni. Fészkét — 

 főleg májusban — lapos helyeken, nádbuczkák tövébe, szemetes nád- 

 törmelékbe építi. Külsejét tekintve, csakis a kis vízicsibe fészkével téveszt- 

 hető össze. Majdnem tisztán száraz, széles nád-, gyékény-, sáslevelek- 

 ből van rakva, még bélése is abból való, csakhogy a fészek csészéje 

 szép sima s meglehetős mély. A madárhoz képest aránytalan nagy s a 

 nádiposzáta fészkektől teljesen elütő, mert soha sincsen nádszálakhoz 



* Dr. Madarász Gy. fülemileszerü, dallamos éneket is tulajdonított neki, ami azonban téve- 

 dés. (L. i. V. Term. tud. Közi. 1896. 445, 505, 552. 1.; U. o. 1897. 319. 1. — Ornith. Monatsber. 

 1896. 153, 174.; 1897. 20, 106. 1. — Csató, Czynk és Dr. Almást külön is megfigyelték s a pirsegé- 

 ^en kivül más hangot nem hallottak. Orn. Közp. Levéltára. 



92* 



