XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 733 



Mértéke: H. 13-2— 13-7; Sz. 6-5— 7*7; F. 5—5-5; L. 2—21; 

 C8. 1-3— 1-42 cm. 



Közép-Európában honos. Angliában csak esetlegesen jelenik meg; 

 Francziaországnak csak észak-keleti részét lakja; Belgiumban, Német- 

 alföldön, Dániában, Skandinávia déli részeiben közönséges. Nyugot- 

 Európából hiányzik, de északon már a Sarkkör táján is találták; kelet 

 felé Szibéria legnyugatibb részeiben és Lenkoran táján fekszik elterjedé- 

 sének határa. Vizek mentén fekvő nagyobb kertekben, nedveses erdőkben, 

 ligetekben, berkekbíii. .mgol kertekben szeret tartózkodni. Vonuláson 

 azonban kisebb kertekben, fűzfákon, gyümölcsösökben is láthatjuk. Leg- 

 nagyobb számban a Duna ligeteiben és a «Hanyság» égererdeiben talál- 

 koztam vele. Megérkezésének országos középnapja: május ^. 



Leginkább a magas lombosfók koronájában ugrál, röpköd s mozdu- 

 latai, természete részben a nádiposzátákra, részben a füzikékre emlékez- 

 tetnek. Nyugtalan, meglehetős félénk madár, ügyes repülő, a mit akkor 

 tapasztalhatunk, mikor vetélykedő hímek hajszolják egj^mást. Napos időben 

 igen szorgalmasan énekelnek, rovarásznak, de a fakoronákból nem igen 

 szállnak le s alacsony ágakon, vagy a földön ritkán mutatkoznak. Kíván- 

 csiskodva, fejtollaikat bóbitásan felborzolják s megnyújtott nyakkal kém- 

 lelnek. Szinezetökkel s hangjukkal is alakoskodnak; a zöldes madár 

 szinte összefoly a friss, világos zöld lomb színezetével — s az uj haj- 

 tások, világos levelű fanemek védelmező tulajdonságát jól tudják — vala- 

 mint más madárhangok utánzásával is csalódásba ejti az embert. Éneke 

 csengő, dallamos, roppant változatos, mert valóságos művész más madár- 

 hangok elsajátítiisában. A környezetében előforduló fajok szólásait, mintegy 

 saját énekébe olvasztja, s hallottam tőle még az aranymálinkó flótázását 

 is. Mindig jellemzők azonban énekében bizonyos deder-huit, deder-huit 

 vagy hed-hede-hede hed-huí szótagok, rikácsoló, kaczagásszerű részek 

 és olyforma változatok, mintha úgy szívná a hangokat. Május végén és 

 június elején kotlik. Fészkét ritkán embermagasságban, rendesen jóval 

 följebb, 3—5 méternyire a földtől, bokrokba, fákra, ágvillába rakja. 

 Alakra és takaros építési módjában hasonht a nádiposzáták fészkeihez, 

 csakhogy többféle anyagból készül; burka mindig fehéres, mert pók- 

 hálókkal, nyirfa kéreggel, faháncscsal, barkával, belől pedig szőrszá- 

 lakkal, unom fűszálakkal és tollacskákkal van szép simára kirakva. 



* Az eddig ismert vonulási adatokat kritikailag rostálva és saját tapasztalásaim alapján is, május 

 első felében van fővonulásban ; a márcziusi, úgy április első feléből való érkezési adatok figyelembe 

 nem vehetők; azok Phylloscopusra — a füzikék valamelyik fajára — vonatkoznak. 



