XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 735 



A SISEGÓ FÜZIKE. 



l'liyUoftcofmt sihilator (Bechst.) 1195. 

 XXXV. tábla. 



[Motacilla sibilatrix Becilst. — Sylvia sylvicola Mont. — Sylvia sibilatrix 

 Bechst. — Fieedula sibilatrix Koch. — Sylvicola sibilatrix Eyt. — Pbyllopneuste 

 sibilatrix Brhm. — Phylloscopus sibilatrix Blyth. — Pbyllopneuste sylvicola Brehm.] 



Jeyyoi: majd csaknem akkora, mint a kis poszáta, a füzékeink 

 közt legnagyobb; színezete is legélénkebb, legtisztább; az első — el- 

 korcsosult — evező rövidebb, mint a nagy evezők fedői, a 2-ik evező 

 hosszabb az 5-iknél ; fölül zöld, a tollak töve — a mi azonban nem lát- 

 szik — világos hamuszürke; a szemsávoly zöldessárga; alsó test fehér, 

 a torok, a nyak elülső része és a begy sárgás árnyalattal ; alsó szárnyfedők 

 sárgák; a szárny és fark sötét szürkésbarna, világoszöldes, sárgászöldes 

 tollszegélyekkel ; csőr barna, az alsó káva töve világos; lábai világos- 

 barnás hússzínűek; szemei barnák. 



Mértéke: 77. 11-9-121; Sz. 7-5— 7*8; F. 4-9— 52; L. 1-68— 1*78; 

 Cs. l-l— 1-25 cm. 



Európában, a sarki tájakat s némely más tartományokat kivéve, minde- 

 nütt, hol dús lombozatú erdőket talál, síkságban és a középhegységben 

 egyaránt előfordul. 'Norvégiában, Svédországban szórványosan található, 

 Spanyolországból még nincsen feljegyezve. Kelet felé Kazánig, Lenkoranig 

 terjed. Egyes párok északkeleti Afrikában is fészkelnek. Hazánkban közön- 

 séges, kivált bükkerdőkben, tölgyesekben, öregebb fenyőerdökben, (de 

 nem szurkos fenyőerdőben), ligetekben, angol kertekben. Nem annyira a 

 koronák, mint a középső ágak közt éli világát, noha szereti a magasabb 

 fákat is, főleg ha alattuk fiatalabbak, bokrozatok, áfonya és hanga sűrű- 

 ségek vannak. Az országos középnap : április 57-re mondja tavaszi meg- 

 érkezését* Ö jön a füzikék közt legutolsónak, akkor, mikor a lombosfák 

 kezdenek kilevelesedni. Ott, a hol tartózkodik, énekével tereli magára 

 figyelmünket, mely különös trillaszerű s ezüst csengésű : szipp-szipp-szipp-- 

 szippszippszippszrrrrrrr. Az első szótagokat tagoltan ejti, azután mindig 

 gyorsabban, úgy hogy a strófa vége egyetlen összefolyó pirregés. Gyakran 

 trillázva, egyik ágról a másikra vagy a közeli fák valamelyik ágára repül. 



* Adatainkból a márcziusi dátumokat kihagytam, mert csakis a Phylloscopus acredula érkezik 

 abban a hónapban s a megfigyelők tévedése nyilvánvaló. 



