744 XIH. KEND. KNEKLŐK. 



igazán dallamos, flótázó, merengő, búsongó, bizonyos tekintetben bym- 

 nuszszerűen ünnepélyes ének érzelmeinkre hat. Nem oly változatos 

 ngyiin, mint az énekes rigó éneke, de egyszerűségében, tiszta hangjaival 

 szintoly megkapó. Csak mikor énekel száll magasabb ágra, különl)en a 

 földön, a sűrűben nagy ügyesen futkos, ugrál vagy alacsonyabb fákon, 

 bokrokon szálldos. Repte gyors, szinte nyilaló, kivált mikor kivágódik 

 a cserjésből, hogy rövid távolságra ismét belemeneküljön, vagy mikor 

 tisztásokon szinte átveti magát. A hol nincs mitől tartania, ott eredeti 

 félénkségéből enged, söt az emberhez, házak közé szokik; így látjuk őt 

 azokban a nyilvános sétatereken, kertekben, majd csaknem lábunk alatt 

 keresgélni s hozzánk félelem nélkül közelíteni, a hol teljes védelmet élvez, 

 mint pl. Bécsben, Gráczban. Nálunk ugyan még ennyire nem szelídült meg 

 s inkább óvatos, vadabb s nem igen száll elénk, hii pl. valamely nyil- 

 vános sétahelyen padra ereszkedve pihenünk, hogy morzsalékot koldul- 

 jon tőlünk. Márczius végén és április elején költ. Fészkét (L. 1. köt. 

 39. kép), melynek burka gyökerekből, száraz szálakból, levelekből, mohából, 

 ágacskákból készül, belseje pedig simára sárral, agyaggal van kitapasztva, 

 hol a földön, fatuskók korhadt üregeiken, gyökérgörcsök, rőzserakások 

 közt, hol 1 — 2 méter magasan sűrű bokrokban, fákon találjuk. 3—0 

 tojást tojik, melyek kékeszöldes alapszínűek s agyagbarnán, rozsda- 

 vörösen elmosódott vagy élesebb foltozásnak. 



Tojásmérték: H. 25—32; Sz. 19—24 mm. 



A tojó egymaga üli fészekalját s 15 — 16 nap alatt fakasztja meg. 

 A szerint a mint az idő futja, évenként kétszer vagy háromszor költ. 



Tápláléka nyáron főleg hernyókból, kukaczokból, hangyatojásból, 

 gilisztákból, pondrókból, rovarokból, csigákból, ősz felé és télen külön- 

 féle bogyókból áll. A fák, bokrok alján működik ; felkutatja a száraz 

 rothadó levelek alját, hogy az itt kifejlődő káros rovarokat, hernyókat, 

 gilisztákat tizedelje. Néha kiszáll a tisztásokra, utakra is ugyancsak apró 

 csigákat, rovarokat keresgélni. A mikor azután a különféle bogyók érni 

 kezdenek, mohón falatozza azokat, nevezetesen : a cseresznyét, kökényt, 

 szőlőt, fagyalt, galagonyát, vörös berkenyét, madárcseresznyét, vörös 

 somot stb. Gazdasági jelentősége úgy az erdőben, mint nagyobb kertek- 

 ben igen hasznos, mert nagy mennyiségű — emberi szempontból — 

 káros állatot pusztít el, a különféle bogyóknak pedig csak busát emészti 

 meg, magvait ellenben mindenfelé elszórja, elhurczolja s ezek — gyomor- 

 nedvének behatása folytán — gyorsabban csírázván, valóságos terjesztője, 

 ingyen ültetője a cserjéknek. Szőlőkben, esetleg cseresznyefákon is, — a mit 

 azonban magam nem tapasztaltam még, — határozottan kárt tesz, de csak 



