XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 745 



olyan helyeken, a hol a szőlők erdőkkel, vágásokkal, kertekkel határosak; 

 mert külön kirándulásokat oly szőlőterületekre, a hol nem szokott külön- 

 ben tartózkodni, nem igen koczkáztat. Ezenkívül csapatban sem jár s ha 

 valahol reá is kap a szüretre, hát elriasztható. Nem régiben — s tekin- 

 télyes szakemberek is ~ azzal a nagy bűnnel vádolták, hogy apró, 

 tehetetlen madáríiókákat öldös és rabol, úgy annyira, hogy tartózkodási 

 helye tájáról a gyengébb énekes madarakat egészen kiszorítja. Tény az, 

 hogy olyan kisebb, szűkebb helyeken, hol a rigókat húseledelhez szok- 

 tatta az emberi gondoskodás s a hol a kultúra a rigónak tulajdonképpen 

 meg nem felelő területet alkotott, s élelmet is nem annyira a természet, 

 mint az emberek nyújtanak neki — de ahová éppen mert terített asztal 

 reménye csábítja, mintegy alkalmazkodí)tt, — előfordult, hogy a rigók, 

 nyilván mikor elfelejtették őket etetni, tehát éheztek, esetleg a közelben 

 fészkelő kis madarak fiókáit fiUták föl. Hogy ez kivételes eset, sőt csak 

 egyes rossz indulatúak vétke, nem szorul bizonyításra. Köztük is akad 

 selejtes, alávaló, mint akár az emberek közt; de bizonyos, hogy rendes 

 körülmények, a természetes életviszonyok közt maradt példányokról nem 

 mondható ez. 



X NAUMANX RIGÓJA. 



Turdus naumanni Temm. Í825, 



JiMjyoi: valamivel kisebb mint előbbi; fejteteje sötétbarna, szürkés 

 toUszegélyekkel ; háta és válla rozsdásbarna, elmosódott barnásszürke 

 tollszegélyekkel ; farcsíkja és felső farkfedői rozsdavörösek, utóbbiak 

 barnás árnyalattal ; szemöldöksávolya, álla és torka rozsdásvöröses fehér ; 

 fültája és a torok oldalain lenyomuló foltozás sötétbarna; a begy, a 

 mell eleje és az alsó szárnyfedők rozsdavörösek, fehéresbe fakuló tollszegé- 

 lyekkel; alsó testének egyéb részei fehéresek, az oldalakon és alsó fark- 

 fedőkön szívalakú, rozsdavörös szárfoltokkal; az evezők sötétbarnák, 

 belső felükön rozsdasárgán szegve; a nagy szárnyfedők széles rozsda- 

 vörös szegélylyel ; a fark élénk rozsdavörös, a középső két toll azonban 

 barna s a többinek külső fele is ily színű; csőre szarubarna, az alsó 

 káva tőfele sárga; lábai barnák; szemei sötétbarnák. A tojó nem ily 

 élénk, inkább kopottas. 



Mértéke: H. 24-2— 258; Sz. 13-5; F. 94; L. 32; Cs. 28 cm. 



Közép- és Kelet-Ázsiában honos, így Khinában gyakori. Európába 

 költözködéskor néha ellátogat s hazánkban is egyszer előkerült, mely 



94 

 Chernél: Ma<jijarorszáy rtwdarai. II. 



