750 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



szegessel; a nagyobb szárnyfedők hegye és külső széle, úgy az evezők 

 is fehéres szürkén szegettek; a szárnyon két keskeny fehéres harántcsík 

 látszik; a farktollak szárai fehérek, a belső tollszegések, ugy a két 

 szélsőnek hegye is fehéresszürke s a legszélsőbb túlnyomólag világosabb, 

 mint a többi ; csőre szarubarna, az alsó káva tőfele sárgás ; lábai sárgás- 

 barnák; szemei sötétbarnák. A tojó alul kevésbbé foltos, a mell sárgás 

 árnyalata világosabb. 



A fiatalok alul sárgábbak, felül alapszínük olaj zöldes árnyalatú, a 

 szárnyfedők szegése szélesebb s begyük foltos. 



Mértéke: H. 26-3-26'8; Sz. 15-5—16; F. 9-4— 116; L. 3-4— 3-7 ; 

 Cs. 1-9— 2-06 cm. 



Közép- és Észak-Európában honos, a Sarkkörön túl azonban nem 

 igen nyomul fel. Kelet felé Szibériába és a Himalájáig terjed, utóbbi 

 hegységben élők felül valamivel világosabbak (Turdus viscivorus hodgsoni). 

 Öszszel és télen Dél-Európában, sőt Észak-Afrikában is elég számos. 

 Nálunk részben állandó, részben helyetváltoztató. Nyáron ugyanis bükk- 

 fákkal kevert fenyő erdőkben, melyek tisztásokkal, vágásokkal, rétekkel 

 váltakoznak, kivált hegyes vidékeken szeret tartózkodni. Öszszel lehúzó- 

 dik a tölgyesekbe, kisebb erdőrészletekbe, nagyobb kertekbe s azokat a 

 helyeket látogatja, a hol a fagyöngy (Viscum album) bőven élősködik a 

 fákon vagy egyéb bogyók is teremnek. Meglehetős bizalmatlan madár 

 s ember elől csakhamar kereket old; többnyire csak akkor ismerünk 

 reá, mikor cserregő kserrr, pnrrr-ratrrr szavát hallatja. Tavaszi énekét, 

 mely a fekete rigó flótázó, tiszta hangjaihoz hasonlít, magas fasydarak 

 tetején fütyöh el s néha márczius elején már megélénkíti az erdőt. Fészkét 

 ritkán találjuk három méternél alacsonyabban, többnyire 10 — 14 méter 

 magasan, fenyők tetején, sürü ágazatok közt. Mohából, ágacskákból, 

 száraz fűszálakból, hangafüből, gyökerecskékből készül s burkolatának 

 középső rétege néha sárral tapasztott, belseje azonban finom szálakkal 

 van kibélelve. 4—5 tojása halvány zöldeskék alapszínű és ibolyásszürke, 

 valamint vörösbarna vagy rozsdásbarna foltokkal és pettyekkel borított, 

 a tojás vastagabb végén sűrűbben. 



Tojásmérték: H. 27-6—30; Sz. 215— 23 mm. 



15 — 16 napig kotlik. A Kis-Kárpátokban, a hol e madár igen közön- 

 séges, a kirepült fiókákat május végén mindenfelé látni. Többnyire a 

 földön tartózkodnak s itt várják be ételthordó szüleiket. Ember köze- 

 lítésére rövid közökben ugrálnak odább — úgy 10—12 lépésnyire — 

 majd láthatatlanul surranak el a gazos, bokros erdőaljban, akár a guvat, 

 vízicsibe vagy a tücsök madarak (Locustella naevia és fluviatilis) a buja 



