764 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



a szárnyon egy nagy és egy kicsiny fehér folt ; az evezők feketésbarnák, 

 világosabb rozsdabarnás szegessel; a szárnyfedők — a fehérek kivételé- 

 vel — feketék vagy barnásíéketék ; a szemöldöksávoly és a pofák alatt 

 a nyakoldalakra nyomuló és itt kissé kiszélesedő sávoly kirívó fehér; a 

 fültájék barna és fekete ; a torok, begy világos rozsdavörös ; az alsó test 

 fehér többé-kevésbbé, főleg az oldalakon, halványrozsdás, rozsdasárgás 

 árnyalatú. Őszszel alapszínük világosabb agyagsárgásbarna lesz, alsó tes- 

 tök halaványabb s a has fehéres. A tojó szemöldöksávolya nem tiszta 

 fehér, hanem halavány rozsdásbarnás árnyalatú; pofasávolya nem látszik; 

 fültájéka rozsdásíehér és barna; a fej foltozása csak kevéssel erösebb, mint 

 a háté s így alig sötétebb annál ; alsó test (torok is) rozsdássárgás fehér, 

 a torok és begy rozsdásabb, valamivel sötétebb; szárnyon egy igen kicsi 

 és egy nagyobb, de nem tiszta fehér, hanem feketésen tarkázott folt van, 

 a kisebbik alig látszik; lábai barnásba hajlók, nem oly feketék. A fidfa- 

 lok fejteteje feketésbarna világos rozsdás, fehéressárgás szárfoltokkal ; 

 hátuk világos agyagbarna, barnásfeketén foltozott; a farcsik felé az alap- 

 szín szürkésbe játszik s a foltozás halaványabb; a fehér szárnyfolt 

 kicsiny; a begyen sötétebb foltok látszanak. Első vedlésök után a tojó- 

 hoz hasonlítanak s a hímek sötétebb, tisztább szinei csak a harmadik 

 vedlés után fejlődnek ki teljesen. 



Mértéke: //. 12-6— 13-7; Sz. 7-2— 7-5; t. 4-3— 47 ; L. 2-2— 24; 

 Cs. 1—1-2 cm. 



Földrészünkön a legtöbb helyen, fel a Sarkkörig, mint fészkelő faj 

 ismeretes s kelet felé az Uraiig terjed. Nálunk kaszálókon, árkokkal szelt 

 bokros, nedveses réteken, gazos töltések körül mindenütt előfordul, szint- 

 úgy rétekkel határos vágások, súrü erdőszéleken is mutatkozik. Általában 

 száraz helyeket, kopárságot nem szeret. A neki való területeken, síkság- 

 ban s a dombvidéken is a bükkfa övéig tanyázik. Az országos középnap 

 szerint tavaszi érkezése: április U). 



Régi fészke tájára mindig visszatér s a gazok, bokrok hegyén ülve, 

 szárnyait meglibbentve, bókolgatva, farkát billegetve, vidám dviu-csek- 

 csekcsek dju-tektek hangon fejezi ki örömét. Tud azonban szebben is 

 énekelni, habár strófája rövid, de csinos, tiszta hangú, dallamosan csengő. 

 Fészkét a fűbe valami bokor, gazos határdomb tövébe, töltéspartba, 

 száraz fűszálakból és lószőrökből rakja s május második felében öt ha- 

 lavány zöldeskék, egyszínű, esetleg némi vörösbarnás foltozásu tojást 

 tojik. 



Tojásmérték: H. 16-5— 19-5; Sz. 14—15-5 mm. 



Úgy tapasztaltam, hogy csak egyszer költ évente. Augusztus máso- 



