766 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



bak, mint az előbbi faj és nem lévén farkuk töfele fehér, attól meg- 

 különböztethetők. 



Mértéke: H. 12-5— 13-6; Sz. 6—6-5: F. 4-6—5-2; L. 2—2-3; 

 Cs. 1—1-15 cm. 



Közép- és Dél-Európában honos, de csak helyenként s nem terjed 

 északabbra, mint Dél-Svédországba. Délkelet és kelet felé a farkfedők, sőt a 

 fark tőfele is fehérré válik; ezek a Pratincola rubicola hemprichi Ehr. 1882. 

 fajtához tartoznak. Hazánkban sem mindenütt kerül, hanem leginkább 

 középhegyek lejtős oldalain, főleg ha l)okrozatokkal szegett utakkal vál- 

 takozó szőlők tenyésznek ott. Nemkülönben szeretik a hullámos, egyes 

 vadrózsákkal, galagonyabokrokkal beszórt, vágásokkal, erdőkkel, ország- 

 utakkal határos, itt-ott vízmosásos, szakadásos legelőket, irtásokat. Ta- 

 vaszi megérkezésének országos középnapja : márczius W — 2i. Kora tavasz- 

 szal azonban még oly középfekvésű ponton is, mint Kőszeg, egy ízben 

 már márczius 1-én kaptam egy lövöttet. Tehát általában két héttel is 

 korábban megjön, mint előbbi. Az Alföldről van egy áttelelését bizonyító 

 adatunk is. Viselkedésében, szokásaiban hasonlít előbbihez. Felszáll 

 magasabb fák hegyére, telegráfdrótokra is s előszeretettel karókra. 

 Hivogatója víd, csk-csk-csak, fid csak- csak- csak ; a párosodás szakában 

 azonban kellemes, egyszerű, szerény dalocskáját is hallhatjuk. A fú között, 

 bokrocskák alján jól elrejtett fészkét alig lehet az előbbi fészkétől meg- 

 különböztetni. 4 — 5 tojása halavány zöldeskék alapszínen, világos, vöröses- 

 barnán pettyezett és foltos. 



Tojásmérték: H. 16-3—18-9; Sz. 13-6-14-2 mm. 



Kétszer költ; először április végén vagy májusban, másodszor június 

 vége felé. Szeptember végén és októberben vonul el telelésre s utazás 

 közben a mezőkön, nádasok szélében is — néha több darab — látható. 

 Jíaplómban a legkésőbbi adat őszi előfordulásáról: november 7. (Kajtor, 

 Fehérmegye). 



Tápláléka, haszna és jelentősége szerint nem igen különbözik 

 előbbitől. 



158. NEM: 



ROZSDAFARKÚ. 



RUTICILLA Briss. 1760. 



Csőrük a hantmadarakéhoz hasonlít; a szájzugnál levő serteszálak 

 gyengébbek, mint előbbi nemnél ; farkuk rozsdaszínü. Ivar szerint külön- 



