768 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



a tojó színezetéhez, alul rozsdás árnyalatúak s egészben szürkésbarnán 

 pettyegetettek, különösen a fejen erösebben s alul világosab])aii. mint felül. 



Mértéke: H. 14-5— 15-2; Sz. 8-4— 89; R 6— 65; />. :>-Í— 24; 

 Cs. l-l- 1-3 cm. 



Inkább Közép- és Dél-Európában él, észak ielé Skandinávia déli 

 részeinél nem terjed magasabbra. Kelet felé a 70° k. hossz. -oii túl alig 

 fordul elő. AngUában csak telente jelenik meg. Nálunk sziklás helyeken, 

 a hegységben és síkban egyaránt előfordul. Sziklafalakat, várromokat s a 

 városok])an régi magas épületeket, tornyokat, téglavetőket választ tartóz- 

 kodására. Itt mindig a legmagasabb pontokon — kéményeken, háztetők 

 élén, tornyok kiszögellő párkányán — hallatja a hím egyszerű hangicsá- 

 lását, melynek bevezetője sajátságos rekedtes, bizsergő hangokból áll, 

 mintha a madár nem tudná kiszorítani torkán azt, a mit mondani akar, 

 erre azonban hirtelen élénk phü tyű íiji tyi tyi vagy hjü-é-hicsicsicsi 

 következik, a mit vígan, hangosan, emelkedve, s szótagról-szótagra gyor- 

 sabban ejt, mintegy örülve, hogy mégis eltudja fütyülni strófáját. Hivo- 

 ga tój a fü - fíl-fíf - dedede. 



Az országos középnap szerint: márczius 2i-én érkezik vissza hoz- 

 zánk. Megfigyeléseim szerint a vén hímek előbb érkeznek s késől)b a 

 tojók a fiatalabb hímekkel. Még április első hetében is tart vonulásuk s 

 egy ízben Fehéregyházánál (Sopronm., a Fertőnél) a templom mögött 

 fekvő hegyeken vörösbegyek és füzikék társaságában valami 20 db. köl- 

 tözködöt láttam. Néha egyes vén hímek át is telelnek, így Kőszegen 1886 

 deczember 4-én, 1887 január 7-én láttam egyet, mely a legnagyobb ha- 

 vazásban a vörös som bogyóit szedegette. Azontúl is több ízben akadt ilyen 

 «itt rekedt*, mely az enyhébb, napos órákban énekelgetett is. Velenczén 

 1887 november 23-án szintén találkoztam egy vén hímmel, mely az üvegház 

 körül bogarászott. Általában azonban októberben javarészük elhagyja 

 vidékeinket. 



Fészkét április második felében sziklahasadékokba, fali lyukakba, 

 padlások zugaiba, épületpárkányok közeibe, tehát többnyire magasan 

 rakja. Építésre száraz gyökereket, szálakat, szőröket, mohát, tollakat 

 használ föl. Néhányszor elhagyott fecskefészekben is láttam költeni. 5 — 6 

 fehér tojást tojik; néha azonba kissé zöldesbe játszó, sőt vörösesbarna 

 finom pontozás nyomait mutató fészekaljak is kerülnek. 



Tojásmérték: H. 18—20-3; Sz. 14—15 mm. 



13 napig kotol. Júniusban költ másodszor. E madár családi élete 

 igen vonzó, minthogy maga is kedves jelenség. Hiszen félig-meddig házi 

 barátunk, mely nap-nap után ott csicsereg a kéményen, minek füstjéhez 



