770 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



nyesfehéres, feketésbarnán foltozott, a hasoldalak rozsdásba hajlók. Igen 

 vén tojók majdnem oly színezetűek, mint a himek. 



Mértéke: H. 13-4— 13'9; Sz. 7-5—8; F. 5-3-6; L. 2-1—2-3; 

 Cs. 1-2—1-3 cm. 



Közép- és Dél-Európában közönséges, de majdnem a Sarkkörig fel- 

 terjed, tehát északabbra, mint az előbbi. Ázsia szomszédos részeiben a 

 Jeniszei folyamig találták. Görögországban, Kis-Ázsiában, Kaukázusban 

 egy hozzá közel álló faj vagy fajta helyettesíti (Rut. mesoleuca), melynek 

 szárnyán fehér folt látszik. 



E nálunk gyakori, s kertekben, gyümölcsösökben, elöhegyekben, 

 ligetekben — a hol odvas fákat, szőlőházikókat talál — mindenütt 

 számos madár, az országos középnap szerint: április 6 — 1-én érkezik 

 meg telelő helyeiről : Afrikából, Palesztinából. A himek pár nappal 

 mindig megelőzik a tojókat. Szokásaiban, mozdulataiban az előbbi 

 fajtól alig különbözik, legföljebb, hogy fákon szivesebben s legtöbbet 

 tartózkodik, noha épületeken is látjuk néha; de inkább alacsonyan, mint 

 a magasban. Éneke változatosabb, szép, tisztán csengő strófa ; többször 

 más madárhangokat is utánoz. Hivogatója hüid-dödödö; hűid, hűid-tök 

 tök tök, fűjt-tk-tk-tk, tk-tk. 



Április végén, május első felében költ. Fészkét fali lyukakba, fa- 

 odvakba, kisebb kerti hajlékok, szőlőházikok padlására, tetőzet réseibe 

 nem valami szilárdan rakja, belseje azonban sima, csinos. Száraz levelek, 

 moha, gyökerecskék, növényszálak, tollak, szőrök, gyapjú szokott a fészek 

 anyaga lenni, melylyel a kiválasztott üreget melegen kitölti. 5—6 tojás- 

 ból álló fészekalj a rendes, ritkán akad hét tojásból álló is. Tojásai zöldes- 

 kékek s 13 nap alatt fakadnak meg. (XL. tábla). 



Tojásmérték: K 175—19-5; Sz. 13-5—146 mm. 



A kirepült fiókákat perczig se hagyják el s folyton aggodalmasan 

 kísérgetik, etetik, féltésöket szüntelen hangzó kettyegetésökkel és messze 

 hallatszó hüid-áe\ árulván el. Egy-egy kireptetett fészekalj az egész vidéket 

 megélénkíti, mert a különben is mozgékony, ügyes, szép madarak nyug- 

 talansága ekkor annyira felcsigázódik, hogy mindent elfelejtenek az apró- 

 sággal szemben. Júniusban költenek másodszor s szeptemberben távoznak 

 tőlünk."^' 



Élelme rovarokból, légyfélékből, bogarakból, hernyókból, álczákból. 



* Az a mit dr. Madarász a Zeitschrf. f. d. ges. Orn. 1884. 119. lapon ir róla, hogy márczius 

 elején jön s októberben megy el, sőt át is telel, nem erre a fajra, hanem a házi rozsdafarkúra 

 tartozik. 



