XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 771 



rovarpetékböl s öszszel mellesleg bogyókból áll. Hasznos, kertjeinket 

 díszítő, kedves dalu madár létére számot tarthat barátságunkra. Szívesen 

 fészkel a költő ládíkákban (L. I. köt. 54. kép), főleg ha nyílásuk meg- 

 lehetős nagy; könnyen megtelepíthetjük tehát házunk táján. 



159. NEM: 



VÖRÖSBEGY. 



Erithacus Cud. 1800. 



Alakjukra a rigókhoz hasonlítanak, csakhogy sokkal kisebbek, füle- 

 mile nagyságúak. Az ivarok színezete alig különbözik, a fiatalok azonban 

 szintoly pettyegetettek mint a rigók és rozsdarííirkúak. Életmódjuk a fülemi- 

 léhez s némileg szintén a rigókra is emlékeztet. Fészköket szabadon, 

 bokrokba s nem odvakba rakják, tojásaik nem zöldesek, s nem is egy- 

 színüek. 



A VÖRÖSBEGY. 



E)rUhacus rubecula (L.) 1758. 

 XXXVU. tábla. 



[Motacílla rubecula L. — Sylvia rubecula Sgop. — Dandalus rubecula Boie. — 

 Rubecula pinetorum, septentrionalis Brhm. — Rub. ruíigularis Landb. — Rub. fami- 

 liáris Blyth. — Lusciola rubecula Keys. & Blas. — Luscinia rubecula Sündv.] 



Népies nevei: csipkemadár (Földi J.). 



Jegyei: egész felső teste szürkés olajbarna; a nagy szárnyfedők 

 hegye rozsdásbarna; homlok, pofák, torok, begy, mell rozsdás narancs- 

 sárgák, oldalt hamvasszürkén szegve ; hasa fehér, oldalt szürkésbarna 

 árnyalattal ; a szárny és fark sötétebb mint a hát, utóbbi egyszínű ; csőre 

 sötétbarna, az alsó káva töve világosabb; lábai barnák; nagy szemei 

 feketésbarnák. A tojó lábai valamivel világosabbak s nagy szárnyfedőinek 

 hegyén a világosabb foltocskák némi szárnycsíkban folynak össze. 

 A fiatalok felül olajbai^nás alapszínen agj^agsárgán, torkukon és begyükön 

 pedig sárgásbarna alapszínen olajbarnásan pettyezettek ; tavaszszal a 

 tojóhoz hasonhtanak. 



Mértéke: H. 14—15; Sz. 6-8— 7-3; F. 54-59; L. M— 2*6; 

 Cs. 115— 1-3 cm. 



97* 



