XLVIII. CSALÁD. POSZÁTAFÉLÉK. 773 



feltűnést, de ha reábukkannnk, becsét csak annál inkább méltányoljuk s 

 elgyönyörködünk illatában. A vörösbegy is, mikor otthona környékén 

 megzavarjuk s kiérezi, hogy irányában nem vagyunk ellenséges indulattal, 

 elénk száll, farkát felvetve, szárnyait alácsüngesztve, odamutatja szép 

 rozsdás és fehér mellényét, értelmes szemeivel kacsintgat maga köré s 

 hókolgat: maga a napsugár az erdő homályában. Mondják róla ugyan, 

 hogy rokonaival többször összetűz, veszekedő; no de ez alig vethet reá 

 árnyékot, mert a féltékenység az igazi szerelem nyomában kel s csak bol- 

 dog otthon táján fakad az az éberség, mely idegen betolakodókkal össze- 

 külömbözteti. Késő őszszel és télen az itt rekedtek és szükséget gyakorta 

 szenvedők annyira bíznak az emberek jóságában, hogy betekintenek a 

 pitvarhoz is, a sövényen lesnek valami enni való után, sőt az ablakra 

 szállnak; ekkor azutíln a fásult szivet is könyörületre indítja a madárka 

 viselkedése. 



Április közepén és végén költ. Tüskés, füves helyeken — közel a 

 íöldszinéhez — korhadó tuskókra, gyökerek közé, hangás, gazos, mohás 

 bozótokba rakják fészköket, melynek burka száraz levelekből, zöld mohá- 

 ból, finom gyökérszálakból, csészéje pedig még finomabb g^ökérszálakból, 

 szőrökből készül. Néha eg>^es tollak, g>'apju is találkozik az építő anyag 

 közt. Jól elrejtett fészkök fölé mindig bizonyos védő tetőzet borul s ha 

 a hely alkalmatlan volta nem nyújt ilyet, maguk építik azt. 4—6, ritkán 

 7 tojása sárgásfehér vagy kissé zöldesbe hajló fehér alapszínen, halvány 

 rozsdássárgásan foltozott, elmosódva pettyezett; néha alig látszó, hala- 

 vány ibolyásba hajló foltok is akadnak a többiek közt. (XL. tábla). 



Tojásmérték: H. 18-2—20; Sz. 14—15 mm. 



A kottás körülbelül két hétig tart s három hét alatt a fiókák szárnyra 

 szabadulnak, úgy hog\^ az öregek június elején másodszor is család- 

 alapításhoz láthatnak. 



Élete java idejét a föld szintáján, a bokrok aljaiban töltve, az itt élő 

 csúszómászó rovarokat fogdossa s nem annyira repülőket kapkod. Her- 

 nyókat, férgeket, kukaczokat, pókokat, nemkülönben a nedves csalitban 

 rejtőzködő bábokat, apró csigákat, sőt gilisztákat is eszik, valamint ősz- 

 szel különféle bogyókat. Az áttelelők is a papsapka, bodza, fag>'al, vörös- 

 som stb. terméséből tengődnek. Ha azonban kisüt a nap s a csendes 

 időben enged a fag>^: megolvad az ő szomorúságuk s a zúzmarás min- 

 denségen megtörő verőfényben hangicsálni kezdenek. Érzik, hog>' nem 

 reménytelen a sorsuk s beköszönt majd a kikelet, mikor a szerelem bol- 

 dogsága el fogja felejtetni szenvedéseiket, sinylődésüket. Addig is hint- 

 sünk neki eleséget, könn^itsünk terhén; tavaszszal és nyáron majd 



