S52 22 



niadcnr hos Syd-Døgene ere altid smaa o*: i Regelen læderagtige 6g toaarige, 

 men de udmærke sig dog navnlig derved, at de ere doblielt rundlakkede (Tab. VI, 

 flg. 25—28), forsaavidt de ikke ere ganske helrandede, og ved llibbefordelingen. Sccundær- 

 ribberne dele sig nemlig i nogen Afstiiiid Tra Kanden i lo Orcuc, ar inilke der lober én ud 

 i hver af de to Takker (Tab. VI, lig. 26 og 2G|, eller de lnbe uden al dele sig lil Bunden 

 af Indsnittene mellem Ilovedtakkerue (Tab. VI, lig. 27), el Forhold, som vist er meget sjel- 

 dent i Planteriget. Nurd-ltøgenes Ulude derimod ere meget slorre, linaarige, enten utydeligt 

 dobbelt rundlakkede, som hos F. aylvatica, eller landet-takkede, som hos F. ferruginea. 

 Secundærribberne danne i Enden en lille Bue, blive her meget tynde og tabe sig ganske, 

 inden de naae Knden af Takken (Tab. VI, flg. 29). 



Hlomslerstaud. Uos Syd-Bogene sidde liaublomslerne som oftest enlige paa 

 korte Stilke i Bladhjernerne, sjelden tre sammen, som hos F. fusca og F. Dombeyi. De 

 altid smaa Skaale ere ligeledes enlige og kortstilkede. Hos Nord-Bogene derimod ere 

 llanblomslerne forenede lil en kugleformet Hakle, som bæres af en lang Stilk, og disse 

 Rakler komme frem fra Hjørnerne af de nedre skælagtige Blade paa Aarsskuddene og ere 

 hængende, medens Skaalene sidde i Enden af en opret Slilk, der kommer frem fra Hjørnerne 

 af de fuldkomne Blade hoiere oppe paa Aarsskuddel. 



Skaaleue og Skaalskællene. I disse Dele viser der sig store Forskjelligheder 

 mellem Nord- og Syd-Bogene. Hos Nord-Bogene ere Skællene paa de firfligede Skaale 

 syldannede, spredte og saa uoie sammenvoxuf med Skaalens Axedel, al man tidligere antog, 

 at denne alene var dannet af de sammenvoxne Skæls Grund. Her findes kun lo Blomster 

 i hver Skaal. Syd-Rogene have altid en meget lille Skaal, som indeslutter tre Blomster. 

 Den er vel i Reglen flrfliget, men hos nogle Arter, navnlig hos F. betuloides og F. Dombeyi 

 maa den dog snarere siges al være dannet af lo dyblkløvede Tlige. Her linder altid en 

 langt skarpere Adskillelse Sted mellem Skaalens Axedel og Skællene. Hos F. Dombeyi be- 

 slaaer hver Flig af en nogen i Spidsen loklovel Axedel, som midt paa Ryggen bærer el 

 Skæl. Et lignende Forhold har jeg ofle fundet hos F. betuloides. Skaalen beslaaer da af 

 lo Flige, som hver er dell i lo trinde Grene, og ved Grunden af hver Flig sidder der ét 

 Skail; for Resien er Axen ganske nogen. Hos F. antarctica er hver af Skaalens fire Flige 

 ofle i Spidsen dell i to uligestore Grene (Tab. VI, fig. 10), og her findes ofte kun ét stort 

 fladi Skæl, som næsten i hele sin Længde er sammenvoxel med Axedelen (Tab. VI, fig. II). 

 I Reglen er hver Flig dog forsynet med mange Skæl, men som deri ere væsentlig forskjel- 

 lige fra Skællene hus Nord-Bøgene, at de ere krandsslillede (Tab. VI, flg. 3, 8, 9). Skæl- 

 lene i hver K rands ere da sjelden frie som hos F. obliqua, Cunninghami og Meiiziesii 

 (Tab. VI, lig. 4), men mere eller mindre sammenvoxne, saa at der i hver Rækkes Sled 



