338 



8 



Af Fagia SMoUli, 



l^irldendp hos Quercun nuhgen. Macrohalanns ok hos Querciia aubgen. Lepidobalanus sect. 

 Pn'mis <^ »erroidts. 



Ilos nogle Arier af lUigegruppen {Fagus Sieboldii, Nothofagua antarctica, N. Ounnit) 

 finiier tilsyneladende el meget afvigende Forhold Sled, idet Sekundærribberne ende, ikke 

 som sa-dvanlig i Spidsen af Premragningen , men i Bunden af L'dsniltel (Tab. VI, f. 27). 

 En nærmer«' EJctraglning viser imidlertid, at hos disse Arter svarer Hunden af L'dsnillct til 

 Spidsen af Fremragningen hos andre Arter. Hos Fagtta sylvatica 

 erc hindene dobbelt rnndlakkede paa d«n Maade, at der til hver 

 Sekundærribbe lierer en stor og en lille Tak (Tab. VI, I. 29); men 

 underliden forsvinder den mindre Tak, i hvilken Ribben gaaer ud, 

 ganske, og da have vi del samme Korhold, som normat gjør sig 

 gjældcnde hos Fagus Sieboldti med enkelt rundtakkede Blade, som 

 paa hosslaaende Træsnit. Her er altsaa Bunden af lldsuillet homolog 

 med den lille Tak hos Fagus sylvatica. Nothofagua antarctica og 

 Ounnii have ligeledes dobbelt rundtakkede Blade — hver Tak er ved 

 et Indsnit delt i to ligeslore Dele (Tab. VI, f. 27) — ; men hos en 

 almindelig forekommende V«rielel af N. antarctica {r. sublobata] træder 

 i Takkernes Sted korte lakkede Lapper, som hosstaaende Træsnit 

 viser, og da løbe Sekundærribberne midt igjeimcm Lapperne, saa at 

 det altsaa ogsaa her sees, at Bunden af Udsnittet hos den almindelige 

 Form '(Tab. VI, f. 27) er homolog med Enden af Lappen hos den 

 lappede Form. 



Bladene ere hos de tre Hovedgrupper i llegelen saa forskjel- 

 Af A'othofagiu antarriira lige, at disse alene derved kunne skjelues fra hverandre. Hos Ka- 

 var. lobaUi. slaniegruppcu ere Bladene, paa faa Undtagelser nær, helrandede; hos 



Egene ere de som oftest mere eller mindre dybt indskaarne, men 

 selv om de ere helrandede, ere de forskjellige fra Bladene hos de til Kastaniegruppen 

 burende Arter ved Kilibernes Karakler (smign. Bladet af Qnerrus {Erythrobalanus\ couspersa) 

 med Bladet af Pasania glabra (p. 337); de til Bogegruppen horende Arter have sædvanlig 

 dobbelt rundtakkede Blade og et eget Forhold i Sekunda^rribbenie, der enten ere som ovenfor 

 omtalt, eller de dele sig i nogen Afstand fra Kanden i to Grene, af hvilke der gaaer én til 

 hver af Takkens Smaatakker (Tab. VI, f. 25, 2(i, 28); kun hos Nothqfagus Solandri og 

 Cliff'orlioidea ere Bladene helrandede. Ilos (Jaataninæ stemme Slægterne væsentlig overens 

 i Bladene; hos Quercineo' og Faginefr derimod vil man i Beglen alene paa Bladene kjende 

 Slægterne, og af Quercua endog Undershegterne. Hos de tre store Undersla;gler: Lepido- 

 balunuK lueil lappede, Ertflhrobalanus uicd Higede og hraaddel-laudede og Ctrris nieil 



