55 385 



flora, C. lineata o. m. a. liave deres rette Fljem. Der er en af disse Arter. Pasania prui- 

 nosa, hvoraf en egen Varietet {var. alpina] paa nogle Steder i den østlige Del af Java, og 

 navnlig paa Vulkanen Kawi, stiger op i del alpine Bælte og her i en Høide af 8—9000, 

 betegner Grændsen for Trævæxten. Det er lave forkrøblede Træer med vidludbredte Grene, 

 tæt behængte med Skæggeiav (Junghuhn I. c. Bd. 1, p. 361). 



De andre Øer synes, saavidt man kjender dem, i det Hele at stemme overens med 

 Java, navnlig med Hensyn til Kystvegetationeu. Ogsaa i de andre Plantebælter er det væ- 

 sentlig de samme Fnmilier og Slægter, som ere herskende, men hver af de større Øer 

 har gjennemgaaende egne Arter. Sumatra og Java have hver henved 30 Arter af 

 Cupuliferer, men uagtet disse to Øer ligge hinanden saa nær, skal der ifølge Miquel kun 

 være 3 Arter, som de have fælles, nemlig Pasania spicata, P. mappacea og Cydobalanus 

 Javensis. 



Hvad Plantevæ.\len paa Sumatra angaaer skal der vise sig ikke ringe Forskjel mellem 

 Østsiden og Vestsiden og' mellem Nordsiden og Sydsiden af denne 0. Den Indblanding af 

 nyhollandske Former, som er karakteristisk for Plantevæxten paa hele den indiske Øgruppe, 

 gjør sig stærkere gjældende paa Sumatra, Borneo og Celebes end paa Java. Blandt de nyhol- 

 landske Typer, som saaledes optræde paa Sumatra, fortjene især at udhæves; Myrtaceer (ie^- 

 tospermum, Bæckea, Melaleuca, Tristania), Epacrideer (Leucopogon), Casuarina Sumatrana, 

 der har en stor Udbredning paa Bjergene, Proteaceer {Helicia), Dodonæa og Lagenophora 

 Sundana. Dipterocarpeerne, Chrysobalaneerne, Melastomaceerne, Begoniaceerne, Nepentha- 

 ceerne og Rhodorendrerne ere stærkere repræsenterede paa Sumatra end paa Java. Den 

 for alle nordligere Lande saa karakteristiske Fyrreslægt har paa Sumatra sin sydligste Re- 

 præsentant, og Pinus Merkusii paatrykker Plantevæxten paa Nordsiden af Sumatra et mere 

 nordligt Præg. Af Slægten Castanea er en egen Lnderslægt, Gallceocarpus Miq. {Sumatrana 

 og rhamnifolia), der endnu kun er ufuldstændig kjendt, eiendommelig for Sumatra. 



Paa Sumatra strækker den høie Vulkankjæde sig langs med Sydvestkysten og breder 

 sig ved Sidekjæder omtrent til Midten af Øen, medens den sydostlige Halvdel indtages af 

 en kun lidt over Havet hævet sumpig med Urskove dækket Alluvialslette. Sumatra mangler 

 ganske de for Vestjava saa karakteristiske Rasamala-Skove , og her frembyder sig navnlig 

 det mærkelige og afvigende Forhold, at uagtet denne er nærmere Ækvator, ligger Plante- 

 bælterne lavere end paa Java. Ege-Kastanierne udgjøre saaledes allerede fra en Høide af 

 500' en væsenlHg Bestanddel af Skovene i Forbindelse med Dryobalanops , Dlpterocarpeer, 

 Cassier og Acacier, medens Ruhus- kvi^v voxe mellem Scitamineer i Underskoven. I Batta- 

 landene begynde Naaletræerne allerede i en Høide af 3000', saaledes Dacrydium elatum og 

 Pinus Merhtsii, og paa de hoieste Toppe af Bjergene, her 5—6000', voxe allerede Thi- 

 baudier og andre for det alpine Bælte karakteristiske Væxter. Hertil kan endnu føies, at 

 medens Casuarina paa Java er indskrænket til Østsidens større Bjergbøider, danner Casuarina 



