408 78 



DiMi inilili' VinliT i di-ii iiortlvesllige Diil uf Kuropa, som rremkaUlcs ved Ciolf- 

 slr.Miinu'ns lldning o^' vrd de licrskLMide vcslligu Vinde, og som bevirker at liorii- og 

 Skovgrtrndscn i Norge rykkes op til den 70de Brcdegrad og al Havnene der ere aabne hele 

 Aaret, udover overhovedet en gjcnnemgrihende Indflydelse paa Kulturforholdene i de lier- 

 hcnhorende Lande og navnlig paa riantevæxlen*). Som el paafaldende Kxempel herpaa 

 kan anfores Kristtornens Udbredning. Dette smukke sledsegrnnuc Træ er nemlig saa karak- 

 teristisk for Vestkysten al Norge indtil G2° Ur., at man efter det har kaldt et eget Plantc- 

 bælte »Kristtornbællel« ; del er fremdeles almindeligt i Landene omkring Nordsøen, saaicdes 

 i Danmark paa Ilalvoen; men længere moil Øst forsvinder det, saa at dels Øslgrændse i 

 denne Del af Kuropa noiagtig falder sammen med den Linie, som betegner Grændsen 

 for det mere udprægede Øklima; forsi i Alpekjæden gaaer det længere mod Øst og 

 naaer til Kaukasus. — Da den vestlige Vind er den herskende i delte Gebél og tillige 

 den regnbringende, er del naturligt, al Regndagenes Antal og Regnmængden aftage mod 

 ØsL Dublin har saaledes 208, London 178 og Kjobenhavn 134 Regndage. Bergen har 

 80 Tommer Regn, Irlands Vestkyst hh, Danmark 21, SI. I'elersburg 17 o.ir Aslrakan (! 

 Tommer. 



Der er kun tre Arter af Egefamiiien, som ere karakteristiske for dette Gebet, men 

 som her ogsaa forekomme næslen overalt, nemlig IJogen, Sommer-Egen og Vinter-Egen. 

 Kun i den sydlige Del af Gebetel er der cl small IJælle, hvor disse Arter ere blandede 



*) Efter Tcmpcialuiforilcliiiiji'ii lienrnrci Duve dun iiordljui; lliilvkutsks Lamlu til 6 forskjelliuc Sy- 

 stemer: 

 II I Kuropa er Viiilercn nici.'el mild, oi; Sommeren er ligeledes varmere end den skulile være cfler 



Bredegraden; 

 2) i .Nordasien tr Vinteren ovoronlenllii; kold og Sommeren varm, saa at Asien er den Del af 



Jorden, hvor der gjor sig det most ndpra'gede Kastlandsklima gjældcnde; 

 S) i den smalle Del af Nordamerika, som ligger Vest for de lioie lijcrgkjacdcr, er Sommeren kolig, 



men Vinteren mild, altsaa et Kystklima; 

 •1) de nbrdamcrikanskc Polarlande og Gebetet mellem lludsonsbugten og de store Sner have buade 

 en kold Vinter og en kold Sommer, medens det indre af Nordamerika indtil Klippebjergene mere 

 tiæimer sig til Kastlandsklimaet, men kun i en fra den mexikanske Itugt af fra SU til NV gig 

 str.Tkkendc Stribe, som mod Nord efterhaanden bliver smallere og hvis Østgricndse temmelig 

 noic betegnes ved den lil den slorc Hjorneso lobende Kjædc af Soer; 

 5) (jronland og Island have en kolig Sommer og relativ milil Vinter ug vise altsaa en Tilnærmelse 

 til et Oklinia, som er lydeligst udtalt paa Island. 



Temperaturforholdene i Grunland og Island danne saaledes et System for sig, som adskiller 

 sig baadc fra det nordamerikanske og europæiske. Den laveste aarligc Middellemperalnr, som over- 

 hovedet er paavist ved directe Iagttagelser, lindes ved Parry-Oernc, nemlig -f 12—13° U. Den lave 

 Temperatur langs Vestsiden af llafllnsbuglen linder sin Forklaring derved, al <let anur'kanskc Polar- 

 hav linr sit Aflub 1 en SIrom , som lober fra Laneastersundet mod Syd langs Vestkysten af Kafllns- 

 buglcn, medens der, som Irminger forst har paavi.sl, lober en Strum fra Cap Karevvell langs med 

 Gninlanda Kyst. (Do ve: IJcber das Klima von Nordamerika i Zeitsehrift fur allgenuine Erdkunde. 

 Neue Folgc. Intcr Ud., p. 18). 



