81 411 



(Willkomm). Syd for Balkankjæden har Bøgen en temmelig stor Udbrednlng mellem 1200 

 og 2500 Fod; i Grækenland forekommer den kun paa Olympen og Pindus. 



Seer man hen til de ydre Betingelser, som bestemme Bogens Udbredning i hori- 

 zontal og vertical Retning, da viser det sig, at den er et overmaade fordringsfuldt Træ. 

 De Krav, den stiller til Jordbunden, Varmen, Lyset, Fugtigheden o. s. v., ere temmelig nøie 

 kjendte og skulle her angives. At Bøgen har Forkjærlighed for Kalkbund nbaa ansees for 

 utvivlsomt. Det bestyrkes ved Erfaringer ikke blot fra Danmark*), men ogsaa fra andre 

 Lande. Hos os opnaaer Bøgen sin største Fuldkommenhed paa sandblandet og kalkholdig 

 Ler, og »det er en Kjendsgjerniag, at hvor Kalken eller rettere Kridjlagene komme op til 

 Overfladen og ere skovdækkede , der fremtræder en Bøgeskov, som udmærker sig ved sin 

 frodige Væxt, sine Stammers Skjønhed og sin Renhed for andre Træarter« (Vaupell). 

 Den er imidlertid langt fra at være bunden til Kalk, som saa mange have ment. Naar 

 Bøgen saaledes i det hele er sjelden paa de bøhmisk-måhriske Bjerge, og naar Bøge- 

 bæltet er meget svagt udviklet i Centralalperne, der bestaa af Granit, men derimod indtager 

 betydelige Strækninger paa de af Kalk dannede ydre Alpekjæder, har man troet at finde 

 Grunden hertil i de geognostiske Forhold; men ligesom her i Landet Bogeskov forekommer 

 paa RuUestenssand (Rudeskov, Gribskov, Silkeborgskov), saaledes er det bekjendt, at den 

 paa Schwarzwald har en stor Udbredning paa Granit og Sandsten , og at den i Schweiz 

 voxer paa Urbjerg i Oberhaslitdalen, men derimod savnes paa Kalkbund i Kanderdalen 

 (Bot. Zeit. 1843. 430), og det er ovenfor bemærket, at et lignende Forhold gjør sig gjæl- 

 dende paa Pilis-Vértes Bjergene i Ungarn. Væsentlig Indflydelse synes Bundens meka- 

 niske Forhold at udøve paa Bøgen. Den fine bindende Ler, som afgiver de gunstigste 

 Betingelser for Eg, Ask, El og Avnbøg og for Agerbruget, kan Bøgen ikke taale og vistnok 

 væsentlig fordi Vandet her samler sig paa Overfladen; thi Bøgen skyer al fugtig Bund. 

 Dette fremgaaer, saaledes som Vaupell har vist, paa flere Steder her i Landet af Bøgens 

 Forhold til Egen. Medens nemlig Bøgen overalt, hvor der er mere tør Bund, har fortrængt 

 Egen, har denne paa den fugtige Jordbund i Sydsjælland og paa Laaland kunnet hævde sin 

 Overlegenhed (Vaupell 1. c. p. 225). Hvad Bøgens Varmebehov angaaer, har De Gandolle**) 

 vist, at den maa have en Varmesura, som ikke er mindre end 2550° R. og ikke større 

 end 4500° R., og fremdeles maa Middeltemperaturen af Januar være over -f- 4°. Medens 

 saaledes Bøgens Nordgrændse i Norge bestemmes ved en Varmesum, som er mindre end 

 2550°, bliver dens Sydgrændse i Sydfrankrigs Lavland betinget af en Varmesum, som over- 

 stiger 4500°; men mod Øst er det Fasllandsklimaets Januarkulde, som holder Bøgen borte 

 fra Rusland, og dens Østgrændse falder sammen med Varmehnien -f- 3° for Januar. 



*) Vaupell: De danske Skove. 

 **) Géographie botanique raisonnée. 



Vidensk. Selsk. Skr, 5 Bække, naiurvidensk. og malhcm. Må 9 Bd. VI. 



