85 415 



nævnte. Delte staaer i omvendt Forhold til dens Udbredning mod Nord, da den i Sverrig, 

 hvor den er sjelden, kun gaaer til 58*/2° og i Norge er indskrænitet til Omegnen af den 

 sydligste Kyst*). I Danmark forekommer den kun paa Bornholrii, hvor den er hyppigere 

 end Sommer-Egen, og i Jylland paa Himmelbjerget og ved Silkeborg. For de andre Egnes 

 Vedkommende er Vinler-Egens Udbredning omtalt i det Foregaaende. Hertil skal endnu 

 kun føies, at den i Spanien omtrent er ligesaa almindelig som Q. pubescens, der her op- 

 træder under mange Former {Q. Htspanica Willk., Q. Cerriotdes Willk.), og begge fore- 

 komme de indblandede i Skoven, navnlig i de samme Egne, hvor Sommer-Egen voxer 

 (Willkonim). Mærkeligt er det, at Vinter-Egen ganske mangler i de bayerske Alper, 

 medens den i Tyrol stiger op til 4300 Fod (S en diner). 



Vi gaa nu over til at tage i Betragtning den Rolle, som Cupulifererne spille i For- 

 hold til andre, navnlig træagtige Planter i de forskjellige Dele af dette Gebet. 



Den østeuropæiske Slette eller det europæiske Rusland er træløs baade i sin nord- 

 ligste og sydligste Del. Trægrændsen mod Nord kan ifølge Schrenks Undersøgelser**) 

 belegnes ved en Linie, som drages mellem 67° ved Hvidehavet og til 64° ved Ural. Kun 

 paa Halvøen Kola gaaer Trægrændsen næsten lige lil Ishavet; den nordostlige Del af Rus- 

 land derimod. Samojedernes Land, hører til det arklisk-alpine Rige eller, som det sædvan- 

 lig kaldes, Tundrernes Dælte. Blandt de i Tundrerne herskende Planter skulle udhæves: 

 Dværgbirk, Pile [Salix ariuscula, Lapponum, depressa}, Eriophorum og Polytrichum. Ligesom 

 paa den ene Side Skovene i Floddalene rykke langt op i Tundrernes Bælte (til 67*/2°), saa- 

 ledes findes paa den anden Side ofte større Partier af Tundrerne indenfor Skovbæltet eller 

 Grændsen er, som man maatte vente det, ikke skarp mellem Skovens og Tundrernes 

 Bælte***). Det er i Rusland ikke som i Skandinavien Fyr og Birk, der betegne Skov- 

 grændsen, men Gran [Picea obovata). — Medens del i Nordrusland er Kulden, er det derimod 

 i Sydrusland Tørken, som betinger Trælosheden. Nordgrændsen for Steppegebetetet an- 

 gives ved en Linie, som fra Sysran ved Wolga (paa 53°) drages mod Nordost til Sergiewsk 

 og mod Sydvest lil Petrowsk og herfra til det Sted, hvor Desna falder i Dniepert). Paa 



*) Den kaldes i Norge paa Grund af Vedets Farve Rod-Eg i Modsætning til Sommer-Egen , der hedder 

 Blaa-Eg eller Bly-Eg. 

 **) Schrenk: Reise nach dem Nordosten des europæischen Russiands 18'iS. — Blasius: Reise ini 

 europæiscbeu Russiand. Th. 1 — 2. 1844. — Ruprecht: Beitriige zur Pflanzenkunde des Russ. 

 Reiches 1850. — Trautwetter: Die pflanzengeogr. Verhåltnisse des europiiischen Russiands ISIJO. 

 ***) Schrenk fandt de hoieste Punkler af Ural (c. -1000 Fod) paa 6S° endnu snefri. llral danner i sin 

 nordligste Del, bøiende mod Vest, et vildt, overalt med Rullesten dækket lavt plantelost Hoidcdrag, 

 hvis hoieste Punkt er henved 1500 Fod, men ophorer ikke her, som man tidligere har troet, ganske. 



t) Dog findes der i Ukraine store skovbevoxede Strækninger. Skovene bestaa af Eg, Lind, Poppel, 

 Ahorn, især Acer Tataricum, og Ask. 1 disse skyggefulde, fugUge Skove udvikles en overordentlig 

 Rigdom paa Svampe; mange Mennesker leve om Sommeren og Eftcraarel fornemmelig af Svampe, 

 og torrede Svampe forsendes herfra for betydelige Summer (Blasius: Reise, V. 2, p. 212—13). 



