fl34 104 



malerisk skjnnne Egne i Landet. Hællel har Karakteren af en plor Indsø, overall sees 

 Oer eller de hole fra Fyens Kyst fremspringende skovklædte Odder. Bogen viser sig her 

 især paa Fæno og Føns Odde i en eicndonimelig kjnn Skikkelse: med hoie, ranke soile- 

 formedc Stammer, og Kristtornen er i Sirandskovenc Syd for Middelfart ligesaa almindelig 

 som i de slesvigske Skove (Vaupcll). lllandl andre her forekommende for Jylland karakteri- 

 sliske Planter skulle udhæves: linnunculus lanugiiwsus , Arutn maculalum, Uypericum hir- 

 sutum, Schedonorus asper, Campanula latifolia, Veronica montana, Anthert'cum, Gem'sta 

 angltca og tinctoria, Ornithopus, Amica, Phyteuma spicatum, Luzula maxima, Melampi/rum 

 silvati'cum (Botan. Tidsskr., 2 Bd., p. 10). — Paa Als, som har et Skovareal paa 3000 Tdr. 

 Land, er Bogen meget overveiende, men for 100—200 Aar siden var Egen her dut her- 

 skende Træ. Asken og Nauren er her hyppigere end de flcsle andre Steder i Landet. — 

 En karakteristisk Del af Plantevæxten paa Uoiryggen udgjore »Bakkehedernc". Bunden er 

 her ofte noget lerholdig, og disse Bakker have tidligere været bevoxede med Skov — derom 

 vidne de mange Levninger af Eg og Fyr, som findes i Moserne — men nu er Lyngen her- 

 skende her, hvor den opnaaer en anselig Hulde og er blandet med Enebær og Gyvel. 



3) Del vestlige eller skoviose Bælle indbefatter hele den Del af llalvoen, 

 som ligger Vest for Uoiryggen, og henhorer til to geologiske Formationer, den østlige Del 

 lil lUillestenssandet og den vestlige til Brunkulformationen. Delte Bælte er i sin største 

 Del (lad Slette, og Overgangen hertil fra Uoiryggen er næslen overall pludselig. Sletlens 

 Overflade dannes af Sand, i den østlige Del indtil en Dybde af 30—40 Fod, medens man 

 i den vestlige Del allerede i en Dybde af 2 — 10 Fod træffer de for Agerdyrkningen saa 

 uundværlige Mergellag. Sletten eller den egentlige Hede er imidlertid paa flere Steder af- 

 brudt af lave øformede Bakkeparlier, og i den Del af Heden, som ligger mellem Lim- 

 fjorden og Kongeaaen, er der saaledes 3 store Bakkeøer: Skovbjerg Bakkeø, Audum- Varde 

 Bakkeø og Herning Bakkeø, der tilsammen udgjøre c. 60 Kvadratmile, medens de mellem- 

 liggende Flader anslaaes til 50 Kvadratmile. Langs hele Vestkysten lober en KlUbræmme, 

 der fortsætter sig ned over den vestlige Orække, og indenfor denne ligger den frugtbare 

 Marsk, dannet af Brunkullormalionens*) omslemmede, af Havels Organismer gjennemlrængte 



*) Brunkulformationcn, livis Lag Ivdc pna en meget rolic Tdvikling, Itcstaaer af Olimmerlcr og gult, 

 jernrigl Sand (Limonilsand) eller Sandsten og Conglomcral. Paa Ocn Sjlt vise denne Kornialions 

 Lag sig uforstyrrede, unflirudt paa en Strækning af over '/> Mil, og de fleste Bakkeøer I Fladerne 

 vise under Kullcslensforinationens Sand- og Lerlag Brnnkulformntioncns ved deres hvide Glimmer- 

 Illade let kjendeligc Lag og Drunkul, der ved Sandfugicgaarde i Skjurnaadalen have en Mæglighcd 

 af 12 Fod. Men en meget stor Del af lirunknlfurmationen er ved senere Onivællninger hleven for- 

 8t>rret, og dens sandede Ler synes at liave liidraget væsentlig til Dannelsen af llalvoens store Sand- 

 sleller. lit meget mærkeligt Led af Urunkulformationen er Molerct paa Ocrne Funr, Mors, paa 

 Liiiifjordkystcn I Thy og paa Hannæs, en af de storste Diatomekiscldannelser, man kjender, og efter 

 Diatoméernes Natur at domme rimeligvis en Dybvands- og Havdannclsc. — Paa den ostligc Side af 



