412 112 



tagende Forskjcl mellem Sommer- og Vinlertcmperaliiren og ved den forskjellige Indblan- 

 dinp af sydeuropæiske Elementer. 



Den vcsllige eller franske Tlora k.irakleriseres for Ciipiiliferernes Vedkommende 

 navnliy derved, al Kaplanien, der har sit egenllipi; Hjem i IVllddelhavsJandenes lavere Hjcrg- 

 bæltc, her er udbredt over Lavlandet, og derved, at her i del Hele er indblandet et be- 

 tydeligt sydeuropæisk Klement. Frankrig har i sin vestlige Del adskillige eiendommelige 

 Arter, som ere bundne til Kystklimaet (Astrayalus Bayonnensis, Galium arenarium, Li'naria 

 arenaria, Libanotis Bayonnensis, Laserpitium daucoides o. fl.) og flere af disse gaa læn- 

 gere mod Nord [Erica cinerea lll Norge). Den store Klilbræmme er siden Slutningen af 

 forrige Aarhnndrede bleven beplantet mcå Pinus Pinasler, og indenfor disse udstrakte Kyst- 

 skove dækkes Landel af Heder (les Landes). Ccntralplateauet, hvortil horer Cantals og 

 Mont Dore's GOOO Pod hoic Hævningskratere og Auvergnes talrige udbrændte Vulkaner, 

 men som væsentlig bestaaer af bølgeformige Gncisbjerge, danner med sin sydlige Forlæn- 

 gelse jCevennerne) Grændscn for Middelhavslandenes Flora. I de Syd herfor liggende De- 

 partementer bestemmes Landskabels Karakter ved Oliventræets graa Farve og de herskende 

 Træer og Ikiske ere: Quercus Ilex, Arbutus Unedo, Juniperus Oxycedrus , Ptstacia Tere- 

 binthus, Acer Monspesulanum , Quercus puhescens, Erica arborea. Figenen voxer \ild, og 

 Larandula Spica og Sloecbas og flere Cistus-Arier ere almindelige. Fra en Hoide af 

 1800 til 4500 Fod dannes Skovene af Abies peclinata og tildels af Bogen. Viburnum 

 Lantana, Sorbus aucuparia og Aria og flere <Sa/j".r-Arler danne Underskoven. Pinus 

 sylrestris forekommer kun i en Fløide af 2400 og 3000 Fod. Ue udstrakte Itjergflader og 

 Toppe, som rage op over 4500 Fod, ere dækkede af Enge, hvori Fjeldvæxteroe udgjøre en 

 Bestanddel. Blandt Græsserne er især Nardus stricta herskende og blandt Fjfldvæxterne: 

 Anemone montana, alpina, Geum montanum, Holdanella alpina, Andromeda carnea, Oen- 

 liana nivalis, Saxifraga cæspitosa, men Bliododendrer forekumme ikke her*). Jurabjergene, 

 der, som v. Buch har vist, oprindelig dannede Koralrev langs det gamle Fastlands Kyst, 

 hæver sig gradvis gjennem tre Terrasser paa den franske Side, men sænker sig brat mod 

 Schweiz. De høieste Toppe ere 5000 — 5500 Fod. Vinhaver omslutte hele Bjerget som 

 en til en Ueide af 15—1600 Fod. I Saonedalen ved Bjergets vestlige Fod (6— 900 Fod) 

 er Sommer-Egen, Bogen og Avnbøgen herskende i Skovene. Indtil en Iloide af 1800 — 

 2000 I'od indlager Bøgen de mod Syd og Egen de mod Nord vendende Skraaninger. Den 

 første Terrasse er »en flad Iloislelle med Lyngmarker, el lulligl Agerbrug hist og her og 

 enkelte daarlige Skove af Eg og Bog«. Med den anden Terrasse begynder et meget fugtigt 

 Klima, •idel de regnsvangre Vestenvinde hfr standses af en Mur af kjiilige Ædelgranskove«, 

 og rige Græsgange, der nære store Kvægflokke — herfra den bernnile »fromage de Gruyére» — 



*) H. Lecoq: Calaloguc raisonné iles planles vasculnircs du plateau cciilral de la Krance. 1847. 



