115 445 



num i'inparum, Hippophae rhaninoides, Empelrum mgrum, Betula nann, Juncus filiformis, 

 En'ophorum alpinum , Laserpitium lalifoUum, Salix myrtilloides , Alnus mcana, Sioeertia 

 perennis *). 



I den nordvestlige Del af Tydskland har Grisebach vist, at der er mange Arter, 

 som have den nordvestlige Grændse for deres Udbredning ved en Linie, som drages fra 

 Neuhaldensleben over llalberstadt, Nordhausen, Einsenach til Rhinen. Der er saaledes 100 

 Arier, som forekomme i Elbgebetet, men savnes i Wesergelietet, medens delte kun har 

 20 Arter, som savnes i hint. Denne Grændselinie bestemmes ikke ved nogen Forskjel i 

 Jordbunden, men derved, at der i det nordvestlige Tydskland er mange Arter, som fordre 

 en slørre Sommervarme end den, der findes i Wesergebelel, men kun faa, som paa Grimd 

 af den større Vinterkulde her have deres Osigrændse. Den klimatiske indflydelse, som 

 bestemme denne Planlegrændse, gjor sig navnlig tydelig gjældende i Gottingerdalen. Mange 

 af de Planter, som i Thi'iringen nyde godt af en hoiere Sommervarme, savnes nemlig her, 

 fordi de varme øslhge Luflstromninger afkjoles ved al passere Eichsfeld og Uarzen, inden 

 de naa Gotlingen**). 



For at belyse den Rolle, som Cupulifererne spille i denne Flora i Forhold til de 

 andre Træer, meddeles nogle Bemærkninger om Plantebælterne paa det cenlrallydske eller 

 harcyniske Bjergsyslem: Døhmerwald, der fortsætter sig mod Øst 1 Erzgebirge og Sudeterne 

 og ved Thi'iringerwåld staaer i Forbindelse med Uarzen. Det dannede i den palæozoiske 

 og Stenkulformationens Tid en ringformig, væsentlig af Granit og Gneis bestaaende 0, 

 som omsluttede den nærværende bolimiske Slette, der dengang var en Havbugt. Det var 

 først, da Havbunden hævedes i Veiret mellem denne slørre og flere mindre Øer (nærværende 

 Harzen, Schwarzwald, Vogeserne) i de paafølgende Perioder og navnlig i Triastiden, da den 

 brogede Sandsien, Muslingkalken og Keuperen traadte frem som udstrakte Landmasser, at 

 Centraleuropa viste sig som en større O, medens den mellemeuropæiske Slette endnu var 

 dækkel af Kridtbavet. Ligesom Bøhmerwalds Granit- og Gneismasser allerede udgjorde den 

 største Del af hin Urtids 0, saaledes er ogsaa nu dette Itjerg det egentlige Centrum for 

 det harcyniske Bjergsystem, som ogsaa sees deraf, at det tildels danner Vandskjellet mellem 

 Nordsøen og Sortehavel. Det vil derfor være rigtigt, at gaa ud fra Betragtningen af Plante- 

 bælternes Forhold paa Bohmerwald. Denne Bjergkjæde danner med en Længde af 30 og 

 Brede af 5 Mile Grændsen mellem Bohmen og Bayern — kaldes paa denne Side Bayer- 

 ^ald — og har sit høieste Parli, hvor Moldauens Kilder udspringe. Her rager Arber i 

 Veiret med fin hornagtig fremtrædende Gneistoppe, og herfra har man en storartet Udsigl 



*) Caspary: Ueber die Flora von Preussen (Abdruck ans der Festgabe fiir die XXIV Versaniml. deutsch. 



Land- u. Forstwirthe zu Kønigsberg, 1863). 

 **) Grisebach 1. c. 



56* 



