446 116 



over den lidlimiskc og paa den anden Side over den bayerske Slelle, livor Ilorizonlen be- 

 grændscs af Alpernes takkede Kalkbjerge. Iler findes Ire ingenlunde skarpl, men dog 

 temmelig tydeligt adskille Plantebælter. Det laveste Itælle naaer fra Dalbunden (c. 1000 

 Fod) til 1800—2000 Fod. Iler har Egeskoven næsten overalt maattet vige Pladsen for 

 Kornmarker, Frugt- og llumleliavcr. Det næste Itælle ligger mellem 2000 og 3000 Fod. 

 Iler er kun en lille Del af Jorden opdyrket; den allerstorste Del indtages af Skove, der 

 bestaa af Hog og Ædelgran, og som her og ligeledes i det folgende llælte frembyde den 

 særegne Interesse, at de endnu befinde sig i deres oprindelige Tilstand, 

 slaa saa godt som uberørte af ISI en nesket og crc virke lige Urskove*). Træerne 

 have her ikke alene en ganske ualmindelig Størrelse, men ere ofte paa store Strækninger 

 ensstore og staa meget tæt. Dogene, hvis Stammer danne GO— 80 Fod høie, 3 — i Fod 

 lykke, glatte graalige Soiler, rage op til en Uøide af 120 — 130 Fod; men endnu colossalere 

 ere Ædelgranerne, der blive 160—200 Fod høie, og hvis Stammer have 20—30 Fod i 

 Omfang. I Frastand sees derfor ogsaa Døgens kuppelformede Levhva-lv overraget af Ædel- 

 granens pyramideformede Kroner. Uenraadnende Stammer, der i 2 — 3 Lag dække Jorden, 

 ere tæl besalte med Opvæ.vten af Ædelgraner i forskjellige Aldere — undertiden 30 — 40 

 Exemplarer i én Uække paa en GO — 70 Fod lang Stamme, hvorved der opstaaer en til- 

 syneladende kunstig Iladplanlning — kun dæmpet Lys kan trænge gjennem det tælle Lov- 

 hvælv, og Stilheden afbrydes ikke af Fuglesang; men Vindens Susen savnes sjelden i 

 Trætoppene. En meget underordnet Bestanddel af disse Skove dannes af Acer Pseudopla- 

 tanus og Ulmuscampestris, men Linden mangler ganske. — Imellem 3000 og 3!)00 Fod be- 

 gynder Uødgraneu al blive mere og mere almindelig, og mellem 3500 og 4500 Fod danner 

 den udelukkende Skoven. Den opnaaer ikke en saa colossal Størrelse som Ædeldranen — 

 dog ere 120—150 Fod høie Stammer med 12—16 Fod i Omfang meget almindelige — 

 men den bliver ældre (7—800 Aar), og Urskovskaraktereu gjør sig allertydeligst gjældende 

 i den laveste Del af Uødgranbæltel (til 3G00 Fod). Lagene af hensmuldrende Stammer ere 

 mægtigere, og her viser sig liere Forhold i Væxten, som minde om Tropezonens Urskove. 

 Rodgranens Stamme sees olie løftet i Veiret paa 8 — 10 Fod høie pandanagtige llodgrene, 

 og det er ikke ualmindeligt, al de nedliggende horizontale Grene slaa Itøddcr paa de Steder, 

 hvor de berører Jorden, og herfra skyde da nye Stammer i Veiret i nogen Afstand fra 

 Moderlræel. Paa en Høide af 3G00 Fod begynde Rodgranerne al aftage i Størrelse, Aar- 

 ringene blive her kun meget smalle, og Grenene brede sig langt ud til Siden, men del 

 sygelige Udseende, som ellers er saa almindeligt hos de med Laver tæl besatte Træer paa 

 Græudsen af deres Udbredning, sees ikke her. Ligesom Bjergene her i det hele savne 



*) Gufipcrt: Skizzon ziir Kdiiiliiiss dir lirwiildc Srlilcsk ns nml l)i)linicr\\iild (jVoro acia nndircr cu- 

 riosorum, Tom. XXXIV). 



