127 457 



I Moldau bestaaer Skoven i Lavlandet af: Quercus pedunculata, sessilijlora, Cerris, 

 Fagus sylvatica; Catyinus Betulus, Alnus glutinosa, Populus alba, nigra, treviula, Fraxinus 

 excelsior, Tilia parvifolia, grandifolia, tomentosa med Underskov af Cornus mascula, sang- 

 vinea, Euonymus Europæus, verrucosus, Staphjlea pinnata, Philadelphus coronarius, Cratæ- 

 gus OxycantÅa, monogyna, Corylus Avellana. Store Strækninger ere overvoxede med Rims 

 Cotinus og Amygdalus nana , og ved Flodbredder voxer Tamarix gallica. I de høiere 

 Bjergegne dannes Skoven af Naaletræer: Pinus sylvestris, montana, Cembra, Larix, Picea, 

 Abies. Taxus baccata og Juniperus communis voxe ogsaa her *). 



Der staaer endnu tilbage at omtale Plantebælterne paa de høie Bjergkjæder, som 

 danne et i det hele skarpt Grændseskjel mellem Syd- og Mellemeuropas Plantevæxt. 



Pyrenæerkjædens Bjergsystem hæver sig umiddelbart op af Sydfrankrigs Lav- 

 land, uden al staa i nogen Forbindelse med Sevennerne og Alperne, og bestaaer i sin 

 midterste Del af to Kjæder, forenede i Bjergknuden Tue de Mauberne, af hvilke den øst- 

 lige, tiltagende i Eloide mod Øst, udbreder sig i det catalonlsk-aragoniske Terrasseland, 

 medens den vestlige, aflagende i Holde mod Vest, fortsætter sig i de gallicisk-cantabriske 

 Bjerge. Øslpyrenæerne bestaa af Granit og have afrundede Konturer, medens den midterste 

 Del, i hvilken Kalk- og Lerskifer spille Hovedrollen, er takket og søndersplittet og overalt 

 frembyder stelle, vilde og utilgængelige Fjeldmasser; Vestpyrenæerne hæve sig jævnt i 

 Velrel og have kun enkelte pyramideformede Toppe. Pyrenæerne adskille sig fra Alperne 

 ved deres høit beliggende Passer, ved snævrere Dale og stejlere Fjeldskrænter og ved større 

 Rigdom paa varme Kilder. — Pyrenæerne danne ikke saa skarp en Adskillelse mellem 

 Frankrigs og Spaniens Plantevæxt, som man skulde tro. Plantevæxten er væsentlig den 

 samme i Gascogne og Nordspaniens Kystland, og ligeledes er paa Østsiden Middelhavs- 

 landenes Flora ensformig udbredt paa begge Sider af Kjæden. — De herskende Skovtræers 

 Udbredning sees af den paa næste Side meddelte Oversigt over Bælterne, men da Skovene 

 dels ere udryddede og dels savnes paa Grund af Cjergskraaningernes Steilhed, findes her 

 kun faa store sammenhængende Skovstrækninger. Denne Oversigt gjælder nærmest Cen- 

 tralkjæden, men ogsaa her finde mange stedlige Afvigelser Sted. I Øslpyrenæerne naaer 

 Rødgranen op til Trægrændsen. 



*) Edel: BemerkuDgen iiber die Vegetation des Moldau i Verhaiidl. der zool.-botan. Vercins iu Wieo. 

 Bd. 3, 1853, p. 27. 



