458 



128 



riiinlphællcrnfi paa Pyron.Tornp. 



lO.nn«' ^___ 



Gletschere. 



8III0' ___^^.^^__ 



Fji'ldva'xler. 

 7ilK)' ......... . . 



lyr. 



6000' 



Hiuk'raii, ,Kil('li;r;ui. 



bSOO' 



H«ili;raii, Ædelgran. 

 Bøg. 



3000' 



(Jiierciis Toza. 

 2500' . . . 



Kaslanien. 



. Siielinicii. 



. 'ria'!;iaenilscn. 



I den ovre Del af Skovbællel og i den nedre Del af Fjeldbuskenes Bælle er Buxus sem- 

 pervirens inegel almindelig udbredt i hele Pyrenæerkjæden*). 



Alpernes mægtige Bjergsyslem horer ved den Indflydelse, som det udøver paa 

 de omkringliggende Landes klimatiske Forhold, og ved det store Antal Arter, som her have 

 deres oprindelige Djem og herfra ere udvandrede i forskjellige Betninger, til de i fysisk- 

 geografisk Henseende mærkeligste Punkter paa Jorden**). Dette Bjerglands IJovedkjæde 

 har sit høieste Parti i Vest — de penninske Alper (Mont Blanc, li, 800 Fod) — og be- 

 staaer af Oneis- Granit og palæozoiske Skifere og Sandsten. Den centrale Del af Alpe- 

 landet udmærker sig ved sin mere masseaglige, plateauformig Hævning, der udover en stor 

 Indflydelse paa Klima og Planteva'xt. De nordlige og sydlige Alpekjæder hore fornemmelig 

 til Secundærtidens Kalkannelser. — Do ve har vist, at de æquatoriale Luftstrømme (Sirok- 

 koen, Fohncn), idel de mode Alpelandels hoie Mur, virke paa forskjellig Maade efter Anrs- 

 tiden. Om Vinteren fortættes den nedsynkende ovre Passals Vanddampe, som egenllig 

 vare bestemte for lioiere Bredegradcr, og danne de umaadeligc Sne- og Ismasser, som 



•) Dr. Morti Wllkomm: Die llalbinscl <lor Pyrenæoii. 



♦•) Molil: Eliii(.'C llomcrkungcn ubcr dlc Hanm-Vrpetation ilpr-Alpcn (Bol. Zrit. 1843). — Sclilag- 

 intwclt: lliitrr.sucliiiiigcii ulirr die (irciizen il. Vrgnlalioii in il. Alpi>n (VViegniaiins Arcliiv f. 

 Naturgc8chiclitr, 17ler Jalirg., I Kd). 



