131 461 



3000 Fod. Snelinien, der i Ojennemsnil ligger paa «iO() Kod, lalder ikke sammen med 

 Isotliermen for 0°, men med den for ~ 4°. 



Den nordlige Alpelijæde adskiller sig fra Centraikjædcn deri, al Lovtræernes Hudte 

 er stærkere udviklet. Bøgen, som her er det herskende Træ, gaaer op til 4400 Fod, altsaa 

 meget hoiere end paa Centralkjæden. Naaletræernes Bælte derimod, som væsentlig er 

 dannet af Rodgran, medens Lærk og Zirbelfyr kun forekomme spredte, ligger betydeligt 

 lavere og har sin øvre Grændse paa S.iOO— 5700 Fod. Ædelgranen udgjør en væsentlig 

 Bestanddel af Skovene i den nverste Del af Bogens og i den nederste Del af Naaletræernes 

 Bælte. Bjergfyrren har en temmelig stor Ldbredning i den nedre Del af Fjeldvæxternes 

 Bælte tilUgemed Ehododendron Mrsutum. Kornavl finder kun Sted til en Uoide af 2700 Fod. 



De mere sydlige og sydvestlige Alpekjæder, de graiske og penninske Alper, have 

 en i og for sig høiere Trægrændse end Centralalperne, men Trægrændsen naaer dog ikke 

 op til saa lave Isolhermer, som paa disse (Schlagintweit 1. c. p. 237). Rodgranen, der 

 ganske mangler Syd for Alperne, spiller allerede her en underordnet Rolle og viger tilbage 

 for Ædelgranen , som her imod Sædvane stiger lige saa høit eller endog høiere end Rod- 

 granen, nemlig til 5000 — 6000 Fod, og for Lærken og Zirbelfyrren, hvis øvre Grændse paa 

 nogle Steder er 7700 Fod. Bøgen gaaer til 4500 Fod. Snelinien ligger i de penninske 

 Alper paa 9300 Fod. — Det høieste Punkt, hvor man har truffet Blomsterplanter, ligger 

 paa 11352 Fod (paa Monte Rosa)*). 



I Tyrols Alpeland hæver Centralkjæden, de egentlige Tyroler Alper, sig til 12,000 

 Fod, medens en fra denne ved Inndalen adskilt nordlig Kjæde, Ahlgauer Alpernes Kalk- 

 bjerge, der gradvis sænker sig mod den bayerske Høislette, men falder steill af mod Syd, 

 har 8—9000 Fod høie Toppe. Paa den sydlige Side af Centralkjæden og adskilt fra denne 

 ved Etsch-Ualen, danner Tridentiner Alpernes Kalkbjerge i mange enkelte Strøg og Grupper 

 Tyrols Affald mod den lombardiske Slette. Ber sees i Botzens »Porfyrkjedel«, hvis Bund 

 ligger paa 800 Fod, de sidste Spor til Middelhavslandenes stedsegrønne Bælte. Kastaniens 

 Bælte naaer her op til 2000 Fod. Karakteristisk for dette Bælte ere Cypressen, Vedbenden, 

 der her bliver et høit Træ med en tyk Stamme, Paryklræet (Rims Cotinus), livis Blade om 

 Efteraaret antage den reneste røde Farve. Efter en varm Efteraarsregn skyder den allerede 

 af Romerne saa yndede Keisersvamp (Amanita cæsarea) frem i Kastanieskovene, medens 

 Trøffelhunden under Egene opsøger sin Lækerbidsken. — Fyrren indtager, navnlig paa de 

 mod Syd vendende tørre Affald, et Bælte mellem 2000 og 3000 Fod blandet med Elvid-El og 

 Birk. — Bøgen danner paa Kalk- og Sundstensbjergene et skarpt begrændset Bælte mellem 



*) Her fandtes : Androsace glacialis, A. Eelvetica, Chrysanthemum alpinum, Oentiana Bavarica, Banun- 

 culus glacialis, Saxifraga oppositifolia, S. bryoides, Silene acaulis o. 11. Mellem 12000 og 14780 Fod 

 fandtes : Lecidea geographica, L. conjiuens, Umbilicaria proboscidea o. I. 



