462 132 



3000 og 4000 Fod eller noget høiere, medens den næslen mangler paa Urbjerg. — Ædel- 

 granen, der i Tyrol er sjelden, forekommer som underordnet Bestanddel i delte Bælle i en 

 Heide af 4000 — 4200 Fod. Ilenimod 4000 Fod forsvinde eflerhaanden Kornmarkerne, 

 Fruglliaverne og Viiiterboligerne og ligeledes Lovlræerne. — Det oversle Skovbælle dannes 

 af Lærken, som i Nordlyrol gaaer til 4o00 Fod, men i Sydtyrol lil 5500 Fod, og af Uod^'ranen, 

 som i Nordlyrol stiger op til 5000 Fod eller noget høiere. Zirbel- Fyrren, udmærket ved sin 

 skjonne tælle l'yramiduforni, danner paa nogle Steder smaa Skove og stiger kun lidt høiere 

 op end Rodgranen. Taxen og Sevenbommen forekomme sjeldnere. I dette fugtige og tem- 

 pererede Klima finde Mosserne deres retle Hjem. i Nærheden af Trægrændsen blive Gra- 

 nerne mindre, slaa mere spredle og ere helt indhyllede i et Dække af Skæggelav; her be- 

 gynde Alperoserne al vise sig. De danne i Forbindelse med Bjergfyrren, El og Pile el 

 Bælle til 6000—6500 Fod. Herfra og til 8000 Fod udfolde Alpeplanterne deres prægtigt- 

 farvede mest gule, men ogsaa hlaa, hvide og røde Blomster. (Die Ursachen des Pflanzen- 

 reichlhums in Tirol, ein Vorlrag von Ludwig Ritter von Heufler. Innsbruck 1842). 



I den centrale Del af de eslcrrigske Alper rykke Planlegrændserne paa Gnind af 

 den større .Massehævning betydelig iveiret. Ved Velzthal ligger Dalbunden i en Udstrækning 

 af 30 D IMile 4000 Fod over Havel og paa nogle Steder 0000 Fod. Trægrændsen ligger 

 her i den centrale Del af Alpekjæden 4 — 600 Fod og Korngrændsen 12—1600 Fod høiere 

 end i de mod Nord og Syd begrændsende Kjæder. I Velzthal naaer ri?ius Cembra til 

 6400 Fod og enkelte Træer endog lil 6850 Fod, Birken forekommer paa 6300 Fod, Granen 

 paa 6850 Fod, Pinus montana og Jvniperus Sabina til 7200 Fod. (Simony: Fraginente 

 zur Pflanzengeographie des osterreichischen Alpengebiete i Verhandl. des zool.-botan. 

 Vereins in Wien, 3 Bd., 1853, p. 313). I Matschlhal i Vesltyrol ligger Korn- og Træ- 

 grændsen endnu lidt høiere. Pinus Cembra gaaer i enkelte Exemplarer til 7300 Fod (1. c. 

 Bd. 20, 1870, p. 399). 



Paa den Del af Alperne, som omgiver det allerede fra Romernes Tid ved sine 

 Bade berømte Wildbad-Gaslein (c. 3000 Fod), dannes Skovene fornemmelig af Rødgran, 

 tildels af Ædelgran. Lærken er sjelden, og Bøgen mangler ganske. Sluttede, kun ved 

 smalle Engstrækninger afbrudte, Bevoxninger begynde paa 3500 Fod, og Skovgrændsen 

 ligger paa 5100 — 6200 Fod; derpaa følge enkellslaaende halvvisne Lærketræer lil 5400 Fod 

 og efter disse el small Bælte af Pinus viontana, af hvilken enkelte Exemplarer naa til 6200 

 Fod. De sidste Repra-senlanter for Trævæxlen ere Salix reticulata, retusa og Myrsinites, 

 som pielvis endnu bedække Jorden paa 7600 Fod. Underskoven dannes af Berberis vul- 

 garis, Sorbus Aria, Ålnus viridis, Conjlus, Juniperus, Posa alpina og canina, Lonicera 

 coerulea. — Paa de til Gletscherne grændsende Dalpartier ligger Trægrændsen betydelig 

 lavere. Nogle Steder mangler Trævæxlen endog i en [løide af 3500 — 4500 Fod. (Verhandl. 

 des zool. bol. Vereins in Wien, Bd. 6, 1856, p. 3). 



