494 164 



nodc>;rnp, iidclukkcnde amerikansk*!, og heraf forrkommc over .SO Arier alene i Mexico 

 og Centralamerika. Hodegene erc saa skarpt adskille fra de andre Kge ved deres i Spidsen 

 hovedformede Grifler (S. 343 f. U), ved deres kugleformede ofte tykskallede og med rudi- 

 mentære Skillevægge forsynede Frugter (S. 34") f. G), ved de til den øverste Del af Froet 

 hæftede rudimentære Æg (S. 346 f. C) og ved deres altid braaddede Blade, at der vistnok 

 kimde være Sporgsmaal, om de ikke snarere burde henføres til en egen Slægt. Maaske 

 endnu mere karakteristisk for Mexico er L'nderslægten Macrobalanus med korte næsten i 

 hele deres Længde sammenvoxne Grifler (Tab. VI f. 16) og med skæve Kimblade (8.346 f. E), 

 og ligeledes er den artrige Afdeling af Lepidobalaner med rundtakkede eller svagllappede Blade 

 [Prinus, genuince et fersiformes, see S. 367) saa godt som udelukkende hjemme her. 



Den tredic Hovedgruppe af denne Familie, Bogene, optræder med et saa overveiende 

 Antal Arter i Chili, at vi maa betragte dette Land som deres egentlige Hjem; men Arterne 

 have dog en saa spredt Udbrcdning, at det efter den nærværende Fordeling af Hav og 

 Land er vanskeligt al fnre dem alle tilbage til ét Udbredningscenlrum. Denne Vanskelighed 

 er i mindre Grad tilstede med Hensyn til Slægten Nothof agus , da vi have seet at Chili 

 ifølge sine Naturforhold maa betragtes som en med Sydamerika landfast 0, og da der 

 synes at være Grund til at antage, at der tidligere har været en nærmere Forbindelse 

 mellem denne Del af Sydamerika, Ny Zeeland og Van Diemens Land. Men hvorledes skal 

 man føre Fagus- krKtrnt , blandt hvilke den nærmeste, F. ferruginea , er 70 Bredegrader 

 fjernet fra Sydbøgenes Hjem tilbage til samme Udbredningscenlrum? Dette kan man vist- 

 nok ikke, men jeg troer dog, at man er istand til al forklare sig del Afvigende i Begenes 

 Ldbredning, som dog endnu er tilstede, ihvorvel i mindre Grad, end da alle Arier hen- 

 førtes til én Slægt. Den nu manglende Forbindelse mellem Nord- og Sydbogeue har, hvor 

 paradox det end lyder, rimeligvis i tidligere Tid lundel Sled gjennem Japan. Der er nemlig 

 ikke alene hvad Bøgene angaaer, men ogsaa i andre Henseender flere Tilknytningspunkter 

 mellem Japan og Sydbøgenes Eljem. Fagus-Slæglen er fyldigere repræsenteret paa Japan 

 end noget andel Sted i den nordlige Halvkugle (se foran S. 387), og Fagus Sieboldii daniior 

 Overgang til Nothofagus, da den er den eneste af Nordbogene, som stemmer overens med 

 flere af Sydbøgene (Nothof. Ounnii, aniarclica] i Bladenes hoist eiendommelige Bibbeforde- 

 ling. Hertil kommer, al Floraen baade paa Japan og paa Van Diemens Land, Ny Zeeland 

 og Chili har en fuldstændig miocen Karakter, saa al der maa tillægges den en større Ælde 

 end Planlevæxten paa de fleste andre Dele af Jorden**). Delle gjælder ogsaa særligt med 



*) Der er vel en Ju|iancsigk Art (Q. lacera}, sum s.Mies »I Imrc herlicii, mcii den tr ciidiiu kun lidrt 



kjcndt. 

 ••) En iidr«rligerc IJdvikling' og begrundelse nf den Uetragtning, som her or gjori Ljældcmlo. np som 

 gaacr ud paa, at den nu Jorden beklædende l'lantcvæxl li.ir en meget r>>r$kirllii: Alder, liauher jeg 

 megel snart at kunne forelægge Videnskabernes Selskab. 



